Справа № 287/1205/24
провадження 2/287/196/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2026 року       м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Нижника Г.П.,
за участю секретаря судових засідань Корнєйчук О.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника третьої особи Скумін Н.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Олевської міської ради Житомирської області про визначення місця проживання неповнолітніх дітей,-
ВСТАНОВИВ:

До Олевського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Олевської міської ради Житомирської області про визначення місця проживання неповнолітніх дітей.
Позов мотивований тим, що 13.05.2014 між ним та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 20.07.2022 у справі №287/949/21 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу діти зареєстровані та фактично проживають разом з ним, перебувають на його утриманні. Відповідач проживає окремо, участі у вихованні дітей фактично не бере та не заперечує щодо проживання дітей разом із батьком. Він офіційно працевлаштований у ПП «Автомагістраль», має постійний дохід, належний стан здоров`я та можливість забезпечувати належні умови для проживання, виховання і розвитку дітей. З характеристик навчального закладу та довідок медичних установ вбачається, що саме він займається вихованням дітей, супроводжую їх під час навчання та медичного обслуговування. Відповідно до висновку органу опіки та піклування, а також з урахуванням фактичних обставин справи, визначення місця проживання дітей разом зі ним відповідає їхнім найкращим інтересам. Необхідність звернення до суду зумовлена потребою отримання рішення суду про визначення місця проживання дітей разом із батьком, яке є одним із документів, необхідних для оформлення посвідчення батька багатодітної сім`ї та реалізації передбачених законом пільг.
Ухвалою суду від 23.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
09.03.2026 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Також пояснив, що відповідач не цікавиться життям дітей, після припинення спільного проживання жодного разу не відвідувала їх, не надавала матеріальної допомоги та фактично не бере участі у їх вихованні.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення позову не заперечувала. Разом із тим, належним чином посвідченої згоди на реєстрацію місця проживання дітей разом із батьком відповідач не надала, у зв`язку із чим позивач позбавлений можливості зареєструвати місце проживання дітей за своєю адресою в позасудовому порядку. Саме зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.
Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечила щодо заявлених вимог позивача. Мати з ними не спілкується, матеріальної допомоги не надає. У зв`язку з цим органом опіки і піклування було складено висновок про визначення місця проживання дітей разом з батьком, який затверджений рішенням Олевської міської ради.
У судовому засіданні діти сторін - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , думка яких з`ясовувалась за участю фахівця із соціальної роботи та психолога, повідомили суд, що їхня мати залишила сім`ю у 2021 році. Із цього часу вони постійно проживають разом із батьком, який забезпечує їх належними умовами проживання, виховання, навчання та медичного обслуговування. Із матір`ю діти підтримують телефонний зв`язок один-два рази на місяць. Усі троє дітей висловили бажання і надалі проживати разом із батьком.
Крім того, судом окремо було з`ясовано думку ОСОБА_3 , яка на момент розгляду справи досягла чотирнадцятирічного віку. Остання повідомила суду, що бажає і надалі проживати разом із батьком за місцем їх фактичного проживання, оскільки саме батько здійснює її виховання, утримання та забезпечує належні умови для життя і розвитку.
Суд, заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.05.2014, від шлюбу мають дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 12). 
ОСОБА_3 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Кишин. У свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 її батьком вказаний ОСОБА_1 , а матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 13).
ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Олевськ. У свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 його батьком вказаний ОСОБА_1 , а матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 13).
ОСОБА_5 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Олевськ. У свідоцтві про народження серії НОМЕР_3 його батьком вказаний ОСОБА_1 , а матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 14).
Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 20.07.2022 шлюб між сторонами розірвано. В частині позовної вимоги про встановлення місця проживання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з позивачем ОСОБА_1 - відмовлено (а.с.23-26).
Згідно довідки про склад сім`ї № 1372 від 05.04.2024 виданою Олевською міською радою Житомирської області, вбачається, що до складу сім`ї ОСОБА_1 входять: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).
Судом встановлено, що діти проживають в АДРЕСА_1 без реєстрації.
Згідно з висновком органу опіки та піклування Олевської міської ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету Олевської міської ради від 28.05.2024 № 149, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком ОСОБА_1 (а.с.7-8 на лицьовій та зворотній строні).
Згідно характеристик від 09.04.2024 № 22, № 20, № 21 виданих Олевським ліцеєм № 3 Олевської міської ради ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 навчаються. Ліцей відвідують систематично, за час навчання зарекомендували себе як здібні, розумні та творчі діти. Є активними учасниками шкільних та позашкільних заходів. Мати дітей ОСОБА_2 не цікавиться позашкільним життям дітей, не цікавиться успішністю дітей, не відвідує батьківські збори. Усі питання щодо навчання вирішуються виключно з батьком, а мати не бере участі у культурному та духовному розвитку дітей (а.с. 15-17).
Відповідно з копії Акту обстеження умов проживання від 10.04.2024 комісією проведено обстеження умов проживання та виховання в ОСОБА_1 дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , та встановлено, що умови проживання відповідають загальноприйнятим нормам, санітарно-гігієнічні умови задовільні (а.с. 12).
Згідно з довідок КНП «Олевська ЦПМД» ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спостерігається в КНП «Олевська ЦЛ» Олевської міської ради та протягом останніх 5 років регулярно з`являються на планові та позапланові прийоми в медичний заклад виключно в супроводі батька ОСОБА_1 (а.с. 19-21).
Відповідно довідки №660 від 30.04.2024 виданою ПП «Автомагістраль» зазначено, що ОСОБА_1 дійсно працює в ПП «Автомагістраль» дорожнім робітником 3 роз. Дільниці № 18 з 16.03.2020 (а.с. 22).
Як убачається із поданої до матеріалів справи письмової заяви відповідача від 29.05.2026, остання не заперечує щодо проживання дітей разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом із тим, матеріали справи не містять доказів надання відповідачем нотаріально посвідченої згоди на реєстрацію місця проживання дітей разом із батьком за вказаною адресою, що унеможливлює здійснення позивачем реєстрації місця проживання дітей у позасудовому порядку.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до статті 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України Про охорону дитинства ).
Згідно зі статтею 12 Закону України Про охорону дитинства на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.
У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.
Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
У Декларації прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.
Судом також враховано позицію Верховного Суду, висловлену у Постанові від 18.03.2021 у справі № 288/39/20 (провадження № 61-17698св20), в якій зазначено, що вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.
Суд враховує, що у даній справі діти тривалий час фактично проживають разом із батьком, а відповідач не висловлює заперечень щодо такого проживання. Разом із тим, відсутність нотаріально посвідченої згоди матері на реєстрацію місця проживання дітей разом із батьком позбавляє позивача можливості зареєструвати їх місце проживання в адміністративному порядку та реалізовувати права й законні інтереси дітей у повному обсязі. Крім того, позивач зазначив, що рішення суду необхідне йому для оформлення посвідчення батька багатодітної сім`ї та реалізації передбачених законом прав і гарантій. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність у позивача правового інтересу у вирішенні спору судом.
Також суд враховує, що ОСОБА_3 на момент розгляду справи досягла чотирнадцятирічного віку. Під час судового розгляду судом безпосередньо з`ясовано її думку щодо місця проживання, при цьому вона висловила чітке бажання проживати разом із батьком. Вказана позиція узгоджується з висновком органу опіки та піклування, поясненнями інших дітей та всіма дослідженими у справі доказами.
Враховуючи, що позивач - батько ОСОБА_1 займається вихованням неповнолітніх дітей, які з ним проживають, піклується про них, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, із урахуванням віку дітей, суд вважає, що на даний час визначення місця проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком буде відповідати саме інтересам дітей, які потребують постійного догляду та турботи.
За таких обставин, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, фактичне проживання дітей разом із батьком протягом тривалого часу, ставлення кожного з батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, висновок органу опіки та піклування, думку дітей, у тому числі думку ОСОБА_3 , яка досягла чотирнадцятирічного віку, а також необхідність забезпечення найкращих інтересів дітей, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
На підставі статей 19, 155, 160, 161 СК України, керуючись статтями 4, 10, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, - 

УХВАЛИВ: 

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Олевської міської ради Житомирської області про визначення місця проживання неповнолітніх дітей - задовольнити.
Визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий 18.01.2007 Олевським РВ УМВС України в Житомирській області, РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ID-картка НОМЕР_6 видана 16.10.2024 органом 1828, РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .
Третя особа: Служба у справах дітей Олевської міської ради Житомирської області, місцезнаходження: 11001, м. Олевськ, вул. Володимирська, буд. 2, Коростенського району, Житомирської області, ЄДРПОУ 04343470.

Суддя:	  	Г.  П.  Нижник