ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/9629/26 (суддя Кучургіна Н.В., м. Дніпро)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),
суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2026 року у справі №160/9629/26 за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського відділу Державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України про визнання протиправною і скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1 15 квітня 2026 року звернувся до суду з позовом до Павлоградського відділу Державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України, згідно з яким, з урахуванням уточнень, просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Павлоградського ВДВС про відкриття виконавчого провадження №80415853 від 05.03.2026.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.03.2026 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №80415853 на підставі постанови поліції серії ЕНА №6607731, яка на цей час є предметом судового оскарження у справі №194/272/26. 
Між тим, згідно зі ст.291 та ч.4 ст.299 КУпАП, постанова поліції не набирає законної сили та не підлягає виконанню у разі її оскарження, відповідно, вона не набула статусу виконавчого документа, що робить відкриття провадження незаконним.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2026 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Рішення суду мотивовано тим, що державний виконавець, отримавши виконавчий документ, обтяжений обов`язком винести постанову про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня.
Судом враховано висновки Верховного Суду, наведені у постанові від 14.03.2024 у справі №591/4234/23, про те, що органи ДВС в силу Закону №1404-VIII не наділені повноваженнями перевірки факту оскарження відповідної постанови (виконавчого документу) в судовому порядку.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, «неповного дослідження обставин справи» оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
В апеляційній скарзі зазначає, що його позов у справі №194/272/26 про скасування постанови поліції задоволено повністю, постанову скасовано, а провадження у справі закрито; суд першої інстанції надав неправильну оцінку постанові поліції та проігнорував докази вчинення відповідачем нових примусових дій під час зупиненого провадження; відповідач не виконав обов`язок щодо доказування правомірності своїх дій. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 05.03.2026 головним державним виконавцем Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління міністерства юстиції України Фадєєвою Ю.М. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №80415853.
У постанові вказано, що вона винесена за заявою стягувача, яким є Відділення поліції №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, про примусове виконання постанови №ЕНА №6607731, виданої 03.02.2026, про стягнення з ОСОБА_1 (боржник) штрафу у сумі 850,00 грн.
У постанові Серія ЕНА №6607731 Відділення поліції №1 (м. Тернівка) Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області вказано: про розгляд адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 ; час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення: 03.02.2026 12:15:01, м. Тернівка, вул. Харківська, 5Б, здійснив стоянку в зоні дії дорожнього знаку 5.41.1 зупинка громадського транспорту, та не надав для перевірки посвідчення водія відповідної категорії Б, чим порушив п.2.4.а ПДР керування ТЗ особою, яка не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документа на ТЗ, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ; прийняте рішення про накладення штрафу у сумі 425,25 грн.
Правомірність вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження №80415853 є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України, згідно з якою суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII в редакції на час виникнення спірних відносин) відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої статті 26 Закону).
Частиною першою статті 26 Закону № 1404, передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону № 1404, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Частиною першою статті 28 Закону № 1404 визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.
Отже, суд першої інстанції вирішуючи спірні правовідносини правильно визначив коло норм права, що їх регулюють та дійшов обґрунтованого висновку про те, що за нормами діючого законодавства державний виконавець у визначений частиною 5 статті 26 Закону № 1404 строк приймає до примусового виконання виконавчий документ, яким в цьому випадку є постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності та відкриває виконавче провадження.
Обов`язку перевірки державним виконавцем відомостей про набрання виконавчим документом законної сили Закон № 1404 не містить.
При цьому, формуючи цей висновок суд першої інстанції обґрунтовано врахував висновки Верховного Суду, наведені у постанові від 14.03.2024 у справі №591/4234/23, про те, що органи ДВС в силу Закону №1404-VIII не наділені повноваженнями щодо перевірки факту оскарження відповідної постанови (виконавчого документу) в судовому порядку.
Отримавши виконавчий документ, державний виконавець обтяжений обов`язком винести постанову про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня.
Як правильно встановлено судом першої інстанції та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, ухвалою Соборного районного суду м. Дніпра від 02.04.2026 у справі №201/272/26 прийнято адміністративну позовну заяву до розгляду і відкрито провадження в адміністративній справі №201/272/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа відділення поліції №1 (м. Тернівка) Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА №6607731 від 03.02.2026.
Проте, факт оскарження позивачем постанови серія ЕНА №6607731 від 03.02.2026, про притягнення його до адміністративної відповідальності, у судовому порядку не є підставою яка свідчить про протиправність та наявність підстав для скасування постанови державного виконавця Павлоградського ВДВС про відкриття виконавчого провадження №80415853 від 05.03.2026.
З цього приводу суд першої інстанції правильно зауважив, що оскарження особою постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу зупиняє її примусове виконання до розгляду відповідної скарги, і не виключає обов`язку державного виконавця відкрити виконавче провадження за умови відповідності виконавчого документа нормам чинного законодавства.
При цьому, суд установив, що станом на час винесення оскаржуваної у цій справі постанови про відкриття виконавчого провадження у державного виконавця не було передбачених частиною 4 статті 4 Закону №1404-VІІІ підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, так як постанова стягувача відповідала вимогам до виконавчого документа, встановленим ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VІІІ.
Отже, суд першої інстанції правильно встановив відсутність підстав для задоволення позову. 
Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи позивача викладені в апеляційній скарзі, як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі, на те, що у подальшому відбулось скасування, Соборним районним судом м. Дніпра у справі №194/272/26, оскарженої позивачем постанови поліції серії ЕНА №6607731 та закриття провадження справи за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки позов ОСОБА_1 не ґрунтувався на наявності цих обставин та вони виникли вже після прийняття судом першої інстанції рішення у цій справі. 
Не знаходять свого підтвердження і висновки позивача відносно того, що судом першої інстанції було надано оцінку оскарженої позивачем постанові поліції на предмет її відповідності вимогам ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки таких висновків рішення суду першої інстанції не містить. 
Крім того, не ґрунтуються на положеннях законодавства доводи позивача щодо не виконання судом першої інстанції свого «обов`язку вийти за межи позовних вимог для захисту прав позивача», оскільки обставини зупинення ДВС виконавчого провадження та інші дії вчинені ДВС в рамках виконавчого провадження не мають відношення до предмета спору у цій справі. 
Крім того, така можливість згідно з ч.2 ст. 9 КАС України є правом, а не обов`язком суду.
Також, колегія суддів зазначає, що твердження позивача про те, що «суд першої інстанції виступив «адвокатом» ДВС у нарадчій кімнаті» не ґрунтується на доказах наявних в матеріалах справи.
Згідно з протоколом судового засідання у справі від 11.05.2026 року суд у нарадчу кімнату не видалявся та така стадія судового процесу не передбачена КАС України.
Відповідач надав суду відзив на позов в якому заперечував щодо задоволення позову, що і було враховано судом першої інстанції.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2026 року у справі №160/9629/26 - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 29 червня 2026 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко 

суддя В.А. Шальєва 

суддя С.М. Іванов