ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року	Львів	Справа № 300/7204/23 пров. № А/857/34402/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Заверухи О.Б.,
суддів Качмара В.Я., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Монтажно-налагоджувальне підприємство «Промелектро» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

суддя (судді) в суді першої інстанції – Скільський І.І.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення – м. Івано-Франківськ,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Монтажно-налагоджувальне підприємство «Промелектро» звернулось в суд з адміністративним позовом до Львівської митниці, в якому просило визнати протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 22.09.2023 № UA209000/2023/100593/2.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару та обраного методу його визначення було подано усі необхідні документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. Вказує про безпідставність посилання відповідача у спірному рішенні на те, що заявлена митна вартість товару нижча від подібних і аналогічних товарів. Не погоджується із оскаржуваним рішенням та вказує, що у митного органу наявні всі документи для підтвердження митної вартості товару. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів за №UA209000/2023/100593/2 від 22.09.2023. 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованих товарів всі документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 58 МК України. Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товарів та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товарів. Як наслідок, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що оскаржуване рішення є протиправним та таким, що підлягає до скасування.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Львівська митниця подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що за результатами проведеного опрацювання встановлено невідповідності у поданих позивачем документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Додатково подані декларантом документи під час проведення митної оцінки розглянуті та проаналізовані митним органом, однак документів, які спростовують попередньо виявлені відповідачем розбіжності, декларантом не подано. Вважає, що позивачем не виконано вимогу митного органу та не надано необхідні документи, які підтверджують заявлену митну вартість. Вказує, що згідно з інформацією у рахунку про надання транспортно-експедиційних послуг від 11.09.2023 № LS-4506724 перевезення вантажу здійснювалось на підставі договору від 28.07.2016 № 20160728А, проте такий договір до митного оформлення декларантом не надано, що унеможливлює перевірку повноти нарахування витрат на перевезення вантажу, а відповідно правильності визначення митної вартості товару. 
Представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу, в якій заперечив проти тверджень відповідача в апеляційній скарзі. Звернув увагу, що відповідачу подано необхідні документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Вказав, що відповідачем не зазначено чітко які саме документи необхідно подати позивачу для підтвердження заявленої митної вартості. Зауважує, що декларантом при митному оформленні товару, на запит митниці, було надано договір № 20160728А від 28.07.2016, про наявність такого договору зазначено навіть в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару.
Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, 22.11.2022 між товариством з обмеженою відповідальністю монтажно-налагоджувальне підприємство «Промелектро» (покупець) і нерезидентом – компанією «WENLINGTIANLUNMOTORCO.LTD» (Китай) (продавець), укладений контракт №20221122, згідно якого продавець виробляє та продає, а покупець оплачує та приймає на умовах FOB Нінбо, Китай товари зазначені у специфікації. Ціни на товар встановлюється у доларах США на кожну партію товару та вказується у специфікаціях до цього Контракту. Постачання товару здійснюється на умовах FOB порт Ningbo (Китай) відповідно до Інкотермс-2020 (а.с.40-41).
У відповідності до Специфікації №02 від 03.06.2023 до контракту №20221122 від 22.11.2022 продавець зобов`язується поставити покупцю «Електродвигуни» згідно переліку в загальній кількості 294 шт. та «запасні частини`згідно переліку в загальній кількості 3000 шт.на загальну суму 45499,70 доларів США (а.с.43).
Згідно платіжних інструкцій в іноземній валюті №20 від 07.06.2023 та №29 від 21.07.2023, позивачем здійснено оплату на рахунок компанії «WENLINGTIANLUNMOTORCO.LTD» в сумі 14564,79 доларів США та 30934,91 доларів США, що в загальному становить 45499,70 доларів США (а.с.52-53).
На умовах, визначених контрактом №20221122 від 22.11.2022, Специфікацією №02 від 19.09.2023 до вказаного контракту та на підставі супровідних документів продавець здійснив поставку на адресу покупця відповідного товару.
Товариством з обмеженою відповідальністю монтажно-налагоджувальне підприємство "Промелектро" подано 20.09.2023 до Львівської митниці Державної митної служби України електронну митну декларацію №23UA209230099980U3, згідно якої задекларовано для митного оформлення товар, що ввозиться на територію України, а саме: електродвигуни асинхронні (код товару 85015100) на суму 2407,00 доларів США, електродвигуни асинхронні (код товару 85015220) на суму 11980,60 доларів США, електродвигуни асинхронні (код товару 85015230) на суму 24831,90 доларів США, електродвигуни асинхронні (код товару 85015290) на суму 4280,20 доларів США,запасні частини для електродвигунів (код товару 85030099) на суму 1190,00 доларів США,частини для електродвигунів (код товару 85030091) на суму 800 доларів США, частини для електродвигунів (код товару 85030010) на суму 9,5 доларів США, вироби з чорних металів, запасні частини для електродвигунів (код товару 73182400) на суму 0,5 доларів США (а.с.36-37 та 108-109).
В графі "42" (ціна товару) декларації в загальному визначено 45499,70 доларів США. Митну вартість товару визначено за першим (1) методом, тобто за ціною договору, на підтвердження чого заповнено графу "43" митної декларації.
Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраного методу її визначення. Зокрема, представлено пакувальний лист від 30.06.2023, попередній рахунок (проформа інвойсу) № TLUA030623M47 від 03.06.2023, рахунок-фактуру (інвойс) № TLUA030623M47 від 30.06.2023, коносамент №QN23060215В від 02.07.2023,залізничну накладну№ 604132 від 05.09.2023,автотранспортну накладну (СМR)№110233 від 19.09.2023,сертифікат про походження товару №23C34400823/00008 від 26.07.2023, платіжне доручення №20 від 07.06.2023, платіжне доручення №29 від 21.07.2023, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги №LS-4506724 від 11.09.2023, довідку про транспортні витрати №408537 від 11.09.2023,прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 03.06.2023,доповнення (специфікація) до зовнішньоекономічного договору (контракту) №02 від 03.06.2023, договір (контракт) купівлі-продажу товару №20221122 від 22.11.2022, договір про надання послуг митного брокера №Є20141020 від 20.10.2016,копія митної декларації країни відправлення №310120230517734711 від 01.07.2023 (а.с.39).
Митним органом надіслано декларанту повідомлення про необхідність надання відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об?єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов?язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов?язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини(зворот а.с.120).
Декларантом надано відповідь про те, що ним надано повний пакет документів щодо товарів, які оформлюються згідно митної декларації №23UA209230099980U0, інші додаткові документи надаватися не будуть(зворот а.с.121).
За результатами розгляду поданої електронної митної декларації від 20.09.2023 та доданих до неї документів, відповідач 22.09.2023 відмовив у митному оформленні товарів (а.с.39).
Згідно рішення про коригування митної вартості №UA209000/2023/100593/2 від 22.09.2023 зазначено обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувались митним органом, а саме "неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, зокрема метод 2а (ст. 59 МКУ) та метод 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували для товару 1 митна декларація№ UA403020/2023/001577 від 02.02.2023, де вартість такого товару становить 4,6 долара США закг,для товару 2 митна декларація № UA100060/2023/421709 від 07.09.2023, де вартість такого товару становить 4,49 долара США за кг, для товару 3митна декларація№ UA100060/2023/421709 від 07.09.2023, де вартість такого товару становить 4,49 долара США за кг, для товару 4 митна декларація№ UA100060/2023/421709 від 07.09.2023, де вартість такого товару становить 4,49 долара США за кг, для товару 5 митна декларація № UA1209170/2023/064047 від 11.08.2023, де вартість такого товару становить 8,06 долара США за кг, для товару 6 митна декларація № UA1500080/2023/006362 від 07.08.2023, де вартість такого товару становить 3,02 долара США за кг, для товару 7 митна декларація № UA403020/2023/001577 від 02.02.2023, де вартість такого товару становить 5,0 долара США за кг, для товару 8 митна декларація № UA1209230/2023/071105 від 04.07.2023, де вартість такого товару становить 1,93 долара США за кг(а.с.31-32).
При цьому, Львівською митницею Державної митної служби України за резервним методом скориговано задекларовану митну вартість товару і визначено її в розмірі наступних розмірах,а саме: електродвигуни асинхронні (код товару 8501510090) на суму 2861,20 доларів США, електродвигуни асинхронні (код товару 8501522090) на суму 24847,66 доларів США, електродвигуни асинхронні (код товару 8501523090) на суму 54073,07 доларів США, електродвигуни асинхронні (код товару 8501529090) на суму 9056,33 доларів США, запасні частини для електродвигунів (код товару 8503009900) на суму 1547,52 доларів США, частини для електродвигунів (код товару 8503009100) на суму 1208,00 доларів США, частини для електродвигунів (код товару 8503001000) на суму 65 доларів США, вироби з чорних металів, запасні частини для електродвигунів (код товару 7318240090) на суму 9,65 доларів США.
Позивач на підставі оскаржуваного рішення подав декларацію №23UA209230101306U3 від 22.09.2023, в графі 43 якої метод визначення митної вартості позначив "1" та "6", при цьому в графі 47 нарахування платежів визначив із скоригованих відповідачем показників (а.с.36-37).
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 МК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що митним законодавством передбачена ціла система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Пріоритетним до застосування є саме основний метод, що обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару.
Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові по справі № 826/17509/16 від 09.02.2021.
Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи, закріплені приписами п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів.
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 58 МК України, основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Основний метод, не застосовується в конкретних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до ч. 2 МК України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.
Згідно з ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.
За правилами ч. 3 ст. 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Тобто, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
За змістом ст. 53 МК України законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Вказане узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Частиною третьою ст. 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Положеннями частини четвертої вказаної статті визначено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.
Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому, в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 02.03.2021 у справі № 809/857/17.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Слід зазначити, що, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 810/3397/16 та від 18.08.2021 у справі № 821/1050/17).
Частиною другою ст. 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2)наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Колегія суддів зазначає, що декларант звільнений від обов`язку доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Із матеріалів справи слідує, що позивачем при митному оформленні товару та на вимогу митного органу наданий пакет документів, які містили числові показники ціни товару.
Для підтвердження митної вартості товару декларант надав наступні документи: пакувальний лист від 30.06.2023, попередній рахунок (проформа інвойсу) № TLUA030623M47 від 03.06.2023, рахунок-фактуру (інвойс) № TLUA030623M47 від 30.06.2023, коносамент №QN23060215В від 02.07.2023, залізничну накладну №604132 від 05.09.2023, автотранспортну накладну (СМR) №110233 від 19.09.2023, сертифікат про походження товару №23C34400823/00008 від 26.07.2023, платіжне доручення №20 від 07.06.2023, платіжне доручення №29 від 21.07.2023, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги №LS-4506724 від 11.09.2023, довідку про транспортні витрати №408537 від 11.09.2023, прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 03.06.2023, доповнення (специфікація) до зовнішньоекономічного договору (контракту) №02 від 03.06.2023, договір (контракт) купівлі-продажу товару №20221122 від 22.11.2022, договір про надання послуг митного брокера №Є20141020 від 20.10.2016, копія митної декларації країни відправлення №310120230517734711 від 01.07.2023 (а.с.39).
Натомість відповідач витребував у ТОВ МНП "Промелектро" всі документи за переліком, визначеним у ч. 3 ст. 53 МК України, не взявши до уваги надані позивачем документи.
На вимогу митного органу декларантом позивача надано відповідь про те, що ним надано повний пакет документів щодо товарів, які оформлюються згідно митної декларації №23UA209230099980U0, інші додаткові документи надаватися не будуть.
У зв`язку з чим, митний орган дійшов висновку, що надані позивачем не підтверджують заявлену митну вартість товару.
За результатами проведеної консультації митний орган прийняв рішення про визначення митної вартості товарів, що імпортуються, із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.
В той же час, на думку суду апеляційної інстанції, такі висновки митного органу не є обґрунтованими.
Із змісту представлених документів можна чітко та однозначно встановити суми операцій, відповідну оплачену вартість придбання ввезених товарів, особу, яка перераховує кошти і отримувача таких коштів, дані про контракти, в межах яких проводить міжнародна валютна операція.
Всі вказані дані співпадають із відомостями, занесених до документів, поданих позивачем при оформленні спірного декларування. При цьому наявність будь-яких обставин, які є визначальними за цих умов та змінюють вартість товару, в тому числі, які свідчать, що поданими платіжними відомостями позивач оплатив інші рахунки чи інвойси в межах одного контракту, відповідачем не доведено.
Статтею 53 МК України визначений перелік документів, що подаються на підтвердження заявленої митної вартості, і серед того переліку немає заявок (замовлень) чи будь-яких інших попередніх документів. При цьому, згідно з ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Частиною 2 ст. 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Зазначені висновки слідують, зокрема, з приписів пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, за яким у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, відображеною у постанові від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19 та у постанові від 04.11.2021 у справі №120/2634/19-а.
При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.
У всіх випадках, де посадові особи митниці брали за основу попередньо оформлені митні декларації, партії товарів не були співмірними з тими, що імпортувались, умови поставок були різними, однак жодного коригування проведено не було.
Таким чином суд першої інстанції обгрунтовано вважавє, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованих товарів всі документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту згідно з вимогами ч. 4, 5 ст. 58 МК України.
Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товарів та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товарів.
Оскаржуване рішення прийняте за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі без обґрунтування причин того, що позивач неправильно визначив митну вартість товарів.
Доводи скаржника про те, що до митного оформлення не надано договору перевезення є необгрунтованими, оскільки декларантом при митному оформленні товару, на запит митниці, було надано договір № 20160728А від 28.07.2016, про наявність такого договору зазначено також в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів за №UA209000/2023/100593/2 від 22.09.2023.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд –
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року у справі № 300/7204/23 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	Т. В. Онишкевич