печерський районний суд міста києва

Справа № 757/14636/25-ц 
пр. 2-3431/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2026 року м. Київ

Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді Гуртової Т. І., 
з участю секретаря судового засідання - Бачинської Д. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальська Ірина Вікторівна про визнання права власності на спадкове майно та скасування рішення про державну реєстрацію,

УСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад вимог позовної заяви
У березні 2025 року ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Київської міської ради (далі також - КМР, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальська Ірина Вікторівна (далі також - приватний нотаріус) про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 143,9 кв. м. в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 (далі також - ОСОБА_2 , спадкодавець) та скасування запису про право власності на цю квартиру за Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Олімпекс ЛТД», зареєстровану в Комунальному підприємстві Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 04.02.2009 за реєстровим № 5641.
В обґрунтування позову вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, ОСОБА_2 , який на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2 .
До складу спадкового майна входила квартира АДРЕСА_1 .
На підставі заяви позивача від 06 жовтня 2015 року про прийняття спадщини приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І. В. було заведено спадкову справу № 3/2015 (номер у нотаріуса, № у спадковому реєстрі 58027279).
Позивач був єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті батька, оскільки всі інші спадкоємці надали заяви про відмову від спадщини на його користь.
Натомість, 28 січня 2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальською І. В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Олімпекс ЛТД» (далі також - товариство, ТОВ «ФКФ «Олімпекс ЛТД» на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2008 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 30 жовтня 2008 року.
У подальшому, рішення суду першої та апеляційної інстанції, на підставі якого за товариством здійснено реєстрацію права власності, було скасовано рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 14.12.2011.
18.10.2012 ТОВ «ФКФ «Олімпекс ЛТД» припинено у зв`язку із ліквідацією за наслідками процедури банкрутства.
Наявний без правової підстави в реєстрі запис про право власності на спадкове майно за товариством перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно після смерті батька, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.
Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

ІІ. Відзив
Відповідач у відзиві на позовну заяву просив суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно з норм чинного законодавства та слухати справу у відсутність представника Київської міської ради. Проти покладення на відповідача відшкодування понесених позивачем судових витрат заперечував.

ІІІ. Письмові пояснення третьої особи
У письмових поясненнях третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальська І. В. просила розглянути та вирішити спір у справі № 757/14636/25-ц відповідно до норм чинного законодавства. 
Також третьою особою було долучено до матеріалів справи копію спадкової справи № 3/2015 (№ у спадковому реєстрі 58027279).

IV. Процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2025 матеріали позовної заяви розподілено на суддю Гуртову Т. І.
09.04.2025 від представника відповідача, адвоката Корольової Ю. В., надійшли клопотання про долучення доказів у справі.
Ухвалою суду від 14.04.2025 відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до розгляду у підготовче судове засідання на 20.06.2025.
21.04.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
26.05.2025 від представника позивача, адвоката Корольової Ю. В., надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.
19.06.2025 від представника третьої особи, адвоката Терещенка О. П., надійшли письмові пояснення у справі та копія спадкової справи. 
20.06.2025 розгляд справи відкладено на 31.07.2025.
Ухвалою суду від 31.07.2025 задоволено клопотання представника позивача, адвоката Корольової Ю. В., про витребування доказів. Витребувано з архіву Печерського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 2-147-1/2008 (№ 2-147-1/08) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми «Олімпекс ЛТД» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевич Євген Володимирович про визнання права власності, стягнення штрафу та визнання договору недійсним. Розгляд справи відкладено на 28.08.2025.
Розгляд справи, призначений на 28.08.2025, відкладено на 30.10.2025 у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному.
Ухвалою суду від 30.10.2025 закрито підготовче засідання у справі, призначено вказану справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 16.12.2025.
16.12.2025 від представника позивача, адвоката Корольової Ю. В., надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із ненадходженням з архіву суду матеріалів цивільної справи. Розгляд справи відкладено на 26.01.2026.
22.01.2026 з архіву суду надійшли завірені копії процесуальних документів у справі № 2-147-1/2008 (№ 2-147-1/08) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми «Олімпекс ЛТД» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевич Євген Володимирович про визнання права власності, стягнення штрафу та визнання договору недійсним.
26.01.2026 від представника позивача, адвоката Корольової Ю. В., надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та представника.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

V. Фактичні обставини, встановлені судом
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 04.05.1978 Дніпровським відділом РАГСу м. Києва.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 28.09.2015, актовий запис № 14509.
06.10.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І. В. заведено спадкову справу № 3/2015.
Інші спадкоємці, а саме ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовились від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 на користь позивача.
23.06.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І. В. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 на частку у розмірі 100 % статутного (складеного) капіталу Фермерського господарства «Простоквашино-2012».
Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракудою І. В. від 22.02.2017 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2 на спадкове майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності за спадкодавцем ОСОБА_2 на вказане нерухоме майно. 
З рішення Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2008 у справі № 2-147-1/08 установлено, що квартира АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_2 у ОСОБА_4 (за згодою ОСОБА_3 ) на підставі договору купівлі-продажу від 10 листопада 2006 року.
Вказаний Договір купівлі-продажу від 10 листопада 2006 року посвідчений приватним нотаріусом КМНО Івановою С. М., зареєстрований в реєстрі за № 6827.
Відповідно до реєстраційного напису на правовстановлювальному документі, записаному у реєстрову книгу № д 1902-240 за реєстровим № 5641 від 13 листопада 2006 року, квартиру було зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна на праві приватної власності за ОСОБА_2 .
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2008 року у справі № 2-147-1/08, описку в якому виправлено ухвалою цього ж суду від 6 березня 2008 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва від 23 червня 2011 року, позов ТОВ «ВКФ «Олімпекс ЛТД» задоволено частково.
Визнано за товариством право власності на квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 ; зобов`язано ОСОБА_8 звільнити та передати товариству квартиру АДРЕСА_1 ; зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звільнити і передати товариству квартиру АДРЕСА_4 ; стягнуто із ОСОБА_4 на користь позивача штраф у розмірі 1 млн. грн. У задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 10 листопада 2006 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , відмовлено.
На підставі вказаних рішень суду за ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Олімпекс ЛТД» Київським міським БТІ було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Цей запис є актуальним, що підтверджується Інформаційною довідкою КВ-2024 № 31788 від 05.09.2024.
Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.12.2011 № 6-35130ск11 рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2008 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 23 червня 2011 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Олімпекс ЛТД» у задоволенні позову відмовлено. Також ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.02.2011 № 6-24740св08 ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 жовтня 2008 року скасовано.
У подальшому, 13 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було видано дублікат договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. 10 листопада 2006 року і зареєстрований у реєстрі за № 6827, замість втраченого, зареєстрований в реєстрі за № 902. 
Також, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Олімпекс ЛТД» (код ЄДРПОУ 19090307) припинено, дата запису: 18.10.2012, номер запису: 1 224 117 0015 000728, стан суб`єкта: припинено ЮО у зв`язку з визнанням її банкрутом

VІ. Норми права
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Як визначено у ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За правилами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Як визначено в ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Частиною 1 ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.
Згідно з п. п. 4.15 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року N 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

VII. Мотиви суду
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог з огляду на таке.
Перед вирішенням спору по суті суд вважає за необхідне зазначити, що позов пред`явлено до належного відповідача. Так, ТОВ «ВКФ «Олімпекс ЛТД», за яким зареєстровано право власності на спірну квартиру, припинено 18.10.2012 у зв`язку з визнанням його банкрутом та ліквідацією. Враховуючи, що спір стосується визнання права власності на спадкове майно, а за відсутності спадкоємців таке майно могло б перейти у власність територіальної громади як відумерла спадщина, суд вважає, що Київська міська рада є належним відповідачем у цій справі.

а) Щодо визнання права власності на спадкове майно
Судом установлено, що квартира АДРЕСА_1 була набута ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 10 листопада 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С. М. та зареєстрованого в реєстрі за № 6827. Право власності ОСОБА_2 на спірну квартиру було зареєстровано в установленому законом порядку в Київському міському бюро технічної інвентаризації.
Подальша державна реєстрація права власності на спірну квартиру за ТОВ «ВКФ «Олімпекс ЛТД» була проведена на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2008 року та судових рішень апеляційної інстанції.
Разом із тим, рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2011 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2008 року та рішення апеляційної інстанції були скасовані, а у задоволенні позову ТОВ «ВКФ «Олімпекс ЛТД» відмовлено. 
Отже, відпала правова підстава, на якій за товариством було зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно. Скасування судових рішень, які були єдиною юридичною підставою для виникнення права власності у ТОВ «ВКФ «Олімпекс ЛТД», свідчить про відсутність правових підстав для подальшого існування зареєстрованого за товариством речового права. Жодних інших документів чи юридичних фактів, які б підтверджували виникнення права власності товариства на спірну квартиру, матеріали справи не містять.
При цьому судом також встановлено, що ТОВ «ВКФ «Олімпекс ЛТД» припинено 18 жовтня 2012 року внаслідок ліквідації в процедурі банкрутства, а тому фактично відсутній суб`єкт, за яким у державному реєстрі продовжує обліковуватися право власності на спірне майно.
Матеріалами спадкової справи підтверджується, що після смерті ОСОБА_2 позивач у встановлений законом строк прийняв спадщину, а інші спадкоємці відмовилися від її прийняття на його користь. Отже, саме позивач є єдиним спадкоємцем майна померлого.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини. Оскільки судом встановлено належність спірної квартири ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 10.11.2006, право на це майно увійшло до складу спадщини після його смерті та перейшло до позивача як єдиного спадкоємця, який прийняв спадщину.
Водночас наявність у реєстрі запису про право власності на квартиру за ТОВ «ВКФ «Олімпекс ЛТД» унеможливлює оформлення спадкових прав позивача в нотаріальному порядку, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.
За таких обставин суд доходить висновку, що право позивача на оформлення спадщини порушене, а обраний ним спосіб захисту у вигляді визнання права власності на спадкове майно та скасування державної реєстрації права власності за ТОВ «ВКФ «Олімпекс ЛТД», проведеної на підставі скасованих судових рішень, є ефективним та таким, що відповідає змісту порушеного права.

б) Щодо скасування запису про право власності 
Верховний Суд вже висловлювався, що під захистом права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. (Дивись пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17).
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абз. 12 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі також - Закон України № 1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
При цьому, відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції від 29.01.2006, чинній на час реєстрації права власності за ТОВ «ВКФ «Олімпекс ЛТД»), рішення суду, яке набрало законної сили, є лише підставою для проведення державної реєстрації речових прав. Водночас, згідно зі ст. 2 цього Закону державна реєстрація прав полягає в офіційному визнанні та підтвердженні державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав шляхом внесення відповідних даних до Державного реєстру прав.
Відповідно до ст. 27 зазначеного Закону до Державного реєстру прав вносяться дані про зареєстроване право, а у разі припинення права чи ухвалення судом відповідного рішення державна реєстрація підлягає скасуванню з внесенням відповідних даних до реєстру. Таким чином, судове рішення не є самостійним об`єктом реєстрації, а виступає правовою підставою для внесення запису про право власності.
Оскільки судові рішення, які слугували підставою для державної реєстрації права власності за ТОВ «ВКФ «Олімпекс ЛТД», у подальшому були скасовані, відпала правова підстава існування відповідного запису про право власності, що є підставою для його скасування.
Проте, згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України № 1952 викладено у новій редакції.
Так, відповідно до п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України № 1952 відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Отже, у розумінні положень наведеної норми, способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Викладене свідчить, що з 16 січня 2020 року такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачає.
Водночас, у пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом.
Отже, за змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України № 1952.
Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19.
Зважаючи на істотну зміну з 16 січня 2020 року матеріально-правового регулювання спірних реєстраційних відносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Олімпекс ЛТД», зареєстровану в Комунальному підприємстві Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 04.02.2009 за реєстровим № 5641.
При цьому, суд не порушує вимог закону щодо диспозитивності цивільного процесу та не виходить за межі заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, оскільки позивач просив: «…скасувати запис про право власності на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Олімпекс ЛТД», зареєстровану в Комунальному підприємстві Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 04.02.2009 за реєстровим № 5641…», а отже, враховуючи аксіому цивільного судочинства jura novit curia - «суд знає закон», суд дійшов висновку про скасування рішення реєстратора Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, з огляду на те, що саме таке рішення суду є ефективним способом захисту порушених прав.
Оскільки судом встановлено факт належності спірної квартири спадкодавцю на момент його смерті, факт прийняття позивачем спадщини, відсутність інших осіб, які претендують на спадкове майно, а також відсутність правових підстав для подальшого існування запису про право власності за ТОВ «ВКФ «Олімпекс ЛТД», позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

VIII. Розподіл судових витрат 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на його користь.
Заперечення Київської міської ради щодо покладення на неї судових витрат суд відхиляє, оскільки процесуальний закон пов`язує розподіл судових витрат із результатом вирішення спору, а не з наявністю чи відсутністю вини сторони у виникненні спірних правовідносин або її ставленням до позову.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі, визначеному законом.
При зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у сумі 16 351,20 грн, що складається із: максимального судового збору за майнову вимогу - 15 140 грн та судового збору за немайнову вимогу - 1 211,20 грн. 
Разом із тим, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Позивачем позовна заява була подана через систему «Електронний суд», а тому максимальний збір за майнову вимогу: 15 140 грн ? 0,8 = 12 112 грн; немайнова вимога: 1 211,20 грн ? 0,8 = 968,96 грн. Разом: 12 112 грн + 968,96 грн = 13 080,96 грн.
Отже, з відповідача на користь позивача необ хідно стягнути судовий збір у сумі 13 080,96 грн.
При цьому різниця між фактично сплаченим та належним до сплати судовим збором не підлягає стягненню з відповідача. Питання повернення надмірно сплаченого судового збору може бути вирішене у порядку, передбаченому ст. 7 Закону України "Про судовий збір", за відповідною заявою особи, яка його сплатила.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 15, 16, 392, 1216, 1218, 1223, 1296, 1297 ЦК України, ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 263-266, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальська Ірина Вікторівна про визнання права власності на спадкове майно та скасування рішення про державну реєстрацію - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 143,9 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Олімпекс ЛТД», зареєстроване в Комунальному підприємстві Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 04.02.2009 за реєстровим № 5641.
Стягнути з Київської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 13 080 (тринадцять тисяч вісімдесят) гривень 96 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Реквізити учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_5 .
Відповідач: Київська міська рада, код ЄДРПОУ 22883141, 01001, адреса: м. Київ, вул. Хрещатик, 36.
Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальська Ірина Вікторівна, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_6 . 
Повний текст рішення складено: 05.02.2026.

Суддя Тетяна ГУРТОВА