ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/800/26 Номер провадження 22-ц/821/801/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №755/10731/25 Категорія: 304070000 	Щербак О.В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т. Л. 	
судді  секретар 	Карпенко О. В., Новіков О. М. Широкова Г.К. 	

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Правдивого Віталія Івановича на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 14.01.2026 (повний текст рішення складено 19.01.2026, суддя в суді першої інстанції Щербак О. В.) та на додаткове рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 29.01.2026 (суддя в суді першої інстанції Щербак О. В.) у справі за позовом Громадської організації «Об`єднання громадян садівників масиву садівницьких товариств «Вишеньки» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

в с т а н о в и в :

у червні 2025 року ГО «Об`єднання громадян садівників масиву садівницьких товариств «Вишеньки» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором № 1 про реструктуризацію заборгованості за надання доступу до користування електричними мережами масиву від 10.02.2024 у розмірі 103 655,93 грн., яка складається з основної заборгованості 71 838,31 грн., інфляційного збільшення – 8 369,01 грн., пені – 21 669,85 грн., 3 % річних – 1 778,76 грн. Також просило стягнути на свою користь з ОСОБА_1 – 2 422,40 грн. судового збору сплаченого за подання позовної заяви до суду.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що між ГО «Об`єднання громадян садівників масиву садівницьких товариств «Вишеньки» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 1 про реструктуризацію заборгованості за надання доступу до користування електричними мережами масиву від 10.02.2024. 
За умовами договору відповідачка визнала заборгованість за послуги з доступу до електричних мереж масиву перед кредитором, яка складає 82 838,39 грн. 
ОСОБА_1 зобов`язалася погашати заборгованість починаючи з 01.03.2024 у сумі 8 283,87 грн. щомісячно. 
Відповідачем за період з 10.02.2024 по 06.06.2025 проведено платежі на загальну суму 11 000,08 грн, таким чином сума основної заборгованість відповідача станом на дату подання позовної заяви складає: 71 838,31 грн. 
Договором передбачена відповідальність відповідачки за недобросовісне виконання договору у виді пені у розмірі 0,1 % від загальної суми боргу, за кожен день прострочення платежу та у разі прострочення платежу більше ніж 3-х місяців та передбачено, що кредитор має право подати до суду позовну заяву або заяву про видачу судової наказу, про стягнення заборгованості за весь період, за надані послуги, з нарахуванням пені, що утворилася на момент подачі позовної заяв з боржника. 
Оскільки відповідачем були порушені умови договору та положень чинного законодавства України в частині розрахунків, що є його обов`язком, ГО «Об`єднання громадян садівників масиву садівницьких товариств «Вишеньки» звернулося до суду з вищевказаними позовними вимогами для захисту своїх порушених прав.
Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 14.01.2026 позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 га користь ГО «Об`єднання громадян садівників масиву садівницьких товариств «Вишеньки» заборгованість у розмірі 103 655,93 грн., яка складається з основної заборгованості у розмірі 71 838,31 грн., пені – 21 660,85 грн., інфляційних втрат – 8 369,01 грн., 3 % річних – 1778,76 грн. та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Позивачем було подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому він просив стягнути з відповідача втрати на правничу допомогу в розмірі 20 200 грн.
Додатковим рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 29.01.2026 стягнуто із ОСОБА_1 на користь ГО «Об`єднання громадян садівників масиву садівницьких товариств «Вишеньки» витрати на правничу допомогу в розмірі 20 200 грн.
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивачем повністю доведено, а відповідачем не спростовано обставину невиконання ОСОБА_1 умов Договору № 1 про реструктуризацію заборгованості за надання доступу до користування електричними мережами масиву від 10.02.2024. Наданому позивачем розрахунку заборгованості судом була надана належна оцінка, він визнаний правильним, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у заявленому позивачем розмірі.
Ухвалюючи додаткове рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги задоволено, представником позивача в межах строку, визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України подана до суду відповідна заява та докази витрат на правничу допомогу, тому дійшов висновку про стягнення витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі в сумі 20 200 грн., що на думку суду є співмірною сумою з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Правдивий В. І. просить скасувати рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 14.01.2026 та додаткове рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 29.01.2026 як незаконні, ухвалені при неповному з`ясуванні обстави, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом під час розгляду справи не було враховано, що ОСОБА_1 не підписувала Договір № 1 про реструктуризацію заборгованості за надання доступу до користування електричними мережами масиву від 10.02.2024 та вперше ознайомилася з його змістом під час розгляду справи. Позивач обманним шляхом користуючись необізнаністю відповідача міг надати їй на підпис такий Договір під час одного з візитів ОСОБА_1 до ГО «Об`єднання громадян садівників масиву садівницьких товариств «Вишеньки».
Також суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про витребування доказів, а саме копії Акту звірки показань лічильників та сплати коштів за користування електроенергією та копії Акту заміни електричного лічильника по АДРЕСА_1 , проявивши надмірний формалізм при вирішення вказаного клопотання.
Крім того, у справі безпідставно не була призначена та проведена електротехнічна експертиза лічильника, без висновку якої неможливо встановити дійсну кількість кіловат спожитої електроенергії, що в свою чергу визначає наявність чи відсутність заборгованості відповідача перед позивачем.
Відповідач також не визнає штрафні санкції, інфляційні втрати та 3 % річних, оскільки, Договір № 1 від 10.02.2024 не укладала, а по своєму особовому рахунку регулярно сплачує кошти позивачу.
Щодо оскарження додаткового судового рішення, представником відповідача вказано, що позивачем у позовній заяві не вказані вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу і до закінчення судових дебатів у справі не було роблено відповідної заяви про це, тому в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу необхідно відмовити.
Розмір витрат на правничу допомогу, стягнутих районним судом представник відповідача вважає необґрунтованим, оскільки такий розмір на його думку є значно завищеним враховуючи складність справи та обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. 
У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника ГО «Об`єднання громадян садівників масиву садівницьких товариств «Вишеньки» - адвоката Бурбели А. С.  вказано, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав для зміни чи скасування судових рішень.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи судом встановлено, що 10.02.2024 між ГО «Об`єднання громадян садівників масиву садівницьких товариств «Вишеньки» та ОСОБА_1 укладено Договір № 1 про реструктуризацію заборгованості за надання доступу до користування електричними мережами масиву (а.с. 24 т. 1).
Відповідно до п. 1 Договору, боржник визнає, що станом на 10.02.2024 має заборгованість за послуги з доступу до електричних мереж масиву перед Кредитором, яка складає 82 838,39 грн., яку він визнає в повному обсязі і зобов`язується сплатити протягом 11 місяців, з моменту укладення цього Договору, але не пізніше ніж 31.12.2024.
Положеннями п. 2 Договору встановлено, що погашення заборгованості здійснюється рівними частинами, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок кредитора.
Вказаний договір підписано ОСОБА_1 власноручним підписом (зворотна сторона а.с. 24 т. 1).
Відповідно до витягу з реєстру платежів з комп`ютерної системи ОСОБА_2 та витягу системи реєстрів програми ОСОБА_2 вбачається, що за особовим рахунком НОМЕР_1 проведені оплати за період з лютого 2024 по травень 2025 року на суму 28 373,27 грн.
Із реєстрів про проведення оплати за номером особового рахунку НОМЕР_1 , наданих АТ «ПриватБанк» 05.06.2025, вбачається, що ОСОБА_1 здійснювала оплати за адресою: АДРЕСА_1 за трьома призначеннями: електроенергія, електроенергія нічна, електроенергія денна. Також банком надані інформаційні повідомлення про зарахування коштів з 29.02.2024 по 03.05.2025.
Відповідно до акту звірки за період з 01.02.2024 по 22.12.2025, заборгованість за надання доступу до користування електричними мережами масиву за адресою : АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 , складає 84 969,69 грн.
Із вказаного акту звірки вбачається, що відповідач сплатила за електричну енергію (цілодобово) 11 000,15 грн.
Такими є встановлені фактичні обставини справи, які мають наступне правове регулювання.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Під час розгляду справи, судом першої інстанції обґрунтовано враховано факт укладення 10.02.2024 між ГО «Об`єднання громадян садівників масиву садівницьких товариств «Вишеньки» та ОСОБА_1 . Договору № 1 про реструктуризацію заборгованості за надання доступу до користування електричними мережами масиву (а.с. 24 т. 1). У вказаному Договорі відповідач визнав, що станом на 10.02.2024 має заборгованість за послуги з доступу до електричних мереж масиву перед Кредитором, яка складає 82 838,39 грн., яку він визнає в повному обсязі і зобов`язується сплатити протягом 11 місяців, з моменту укладення цього Договору, але не пізніше ніж 31.12.2024.
Після укладення вказаного договору відповідачкою в якості виконання його умов сплачували кошти в період 29.02.2024 по 03.05.2025 , тобто тривалий час вчиняла дії по його виконанню. 
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 вказаний Договір не підписувала, із змістом його ознайомлена не була суд апеляційної інстанції відхиляє як безпідставні, оскільки такі доводи відповідачем не підтверджені жодними належними та допустимими доказами (суду не надано доказів оспорення ОСОБА_1 вказаного Договору в судовому порядку, доказів визнання його недійсним в судовому порядку та висновку почеркознавчої експертизи, відповідно до якого було б встановлено, що підпис на Договорі зроблено не ОСОБА_1 , а іншою особою). 
Доводи про юридичну необізнаність ОСОБА_1 та можливе підписання Договору № 1 під час одного з візитів до позивача помилково, не є підставою для визнання його неукладеним, оскільки чинним законодавством не передбачено визнання правочину неукладеним через необізнаність сторони під час його підписання зі змістом документу. Доказів, що такий Договір вчинений під впливом обману чи помилки стороною відповідача також суду не надано. 
Отже, підписавши Договір № 1 з позивачем, відповідач взяла на себе зобов`язання з погашення заборгованості за послуги з доступу до електричних мереж масиву у відповідності до умов Договору, а саме пункту 3. 
Відповідно до пункту 3 Договору № 1 від 10.02.2024 боржник зобов`язується проводити оплату в рахунок погашення заборгованості, щомісячно, починаючи з 01.03.2024 в сумі 8 283,87 грн., при цьому в платіжному документі обов`язково вказати номер особового рахунку боржника: НОМЕР_1 та призначення платежу: погашення заборгованості або за умови використання платіжних сервісів, оплату проводити за електричну енергію цілодобову. У випадку відсутності у платіжному документі періоду, за який здійснюється оплата, чи перевищена сума платежу (призначення платежу), яка необхідна для даного періоду, сплачені кошти зараховуються в рахунок існуючої заборгованості з самим раннім терміном її виникнення. Одночасно боржник зобов`язується в повному обсязі здійснювати плату поточних щомісячних платежів за послуги, які надаються кредитором. 
Пунктом 2 Договору № 1 від 10.02.2024 боржник визнав заборгованість перед позивачем в розмірі 82 838,39 грн.
Згідно Акту звірки відповідачкою з призначенням плати за електроенергію цілодобово, проведеного у відповідності до п. 3 Договору, за період з лютого 2024 по червень 2025 внесені кошти по погашенні заборгованості в сумі 11 000,08 грн.
Інші кошти відповідно до наявного в матеріалах справи Акту вносилися ОСОБА_1 за вартість поточної електроенергії (денну та нічну) та за земельну ділянку, тому враховуючи визнану сторонами заборгованість 82 838,39 грн. та доведення факту сплати відповідачем суми заборгованості у відповідності до визначеного в п. 3 Договору порядку в розмірі 11 000,08 грн., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведення позивачем вимог позовної заяви про наявність заборгованості відповідача в розмірі 71 838,31 грн. (82 838,39 грн. – 11 000,08 грн.).
Перевіривши доводи апеляційної скарги в частині неправильного визначення судом першої інстанції суми заборгованості, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду в цій частині та вважає, що сума заборгованості визначена позивачем правильно, підтверджується відповідним Актом звірки, якому суд першої інстанції дав належну оцінку та обґрунтовано врахував його під час ухвалення рішення.
Щодо нарахування штрафних санкцій.
Відповідно до пункту 4 Договору № 1 від 10.02.2024 передбачено, що у разі недобросовісного виконання боржником умов цього Договору (несплати/несвоєчасної оплати заборгованості і поточних платежів) в строк до 15 числа місяця, що слідує розрахунковим місяцем, боржнику нараховується пеня в розмірі 0,1 % від загальної суми боргу, за кожен день прострочення платежу.
Пунктом 5 Договору визначено, що у разі недобросовісного виконання умов цього Договору боржником (простроченого платежу) більше ніж 3-х місяців, кредитор має право подати до суду позовну заяву або заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за весь період, за надані послуги, з нарахуванням пені, що утворилася на момент подачі позовної заяви з боржника.
Відповідно до частин 3-4 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Крім того, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про стягнення з відповідача крім основної суми заборгованості також штрафних санкцій у визначеній позивачем сумі, оскільки розмір таких штрафних санкцій підтверджений відповідними доказам (розрахунком) (а.с. 37-40 т.1), якому надана належна оцінка суду і який не спростований відповідачем.
Доводи апеляційної скарги про незгоду з нарахуванням штрафних санкцій з тих підстав, що відповідач не підписував Договору № 1 від 10.02.2024 не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються вищеприведеними висновками апеляційного суду. 
Інші доводи апеляційної скарги в частині оскарження рішення суду від 14.01.2026 не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення по суті спору та зводяться до переоцінки доказів, незгоди скаржника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду першої інстанції.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Щодо оскарження додаткового рішення суду про відшкодування витрат на правничу допомогу.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги в частині оскарження додаткового рішення суду про стягнення витрат на правничу допомогу вважає їх частково обґрунтованими та приходить до наступних висновків. 
В позовній заяві (зворотна сторона а.с. 2 т.1) позивачем заявлено орієнтовний розмір судових витрат на правничу допомогу, які позивач очікує понести в зв`язку з розглядом справи і такий розмір визначений позивачем в сумі 10 000 грн.
Дана обставина спростовує доводи апеляційної скарги про те, що позивачем у встановленому законом порядку та у визначені строки не заявлялися вимоги про очікування понесення витрат на правничу допомогу за розгляд справи.
Згідно ч. 1 ст. 15, ст. 133 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. 
Відповідно до вимог ч.ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Судом встановлено, що правнича допомога у справі в суді першої інстанції надавалася позивачу ГО «Об`єднання громадян садівників масиву садівницьких товариств «Вишеньки» адвокатом Бурбела А. С. згідно договір про надання правничої допомоги №27/05/2025/03 від 27.05.2025 (а.с. 26-27 т. 2).
Рішення суду було ухвалено 14.01.2026, а заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу була сформована в Електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» представником позивача та направлена до суду 19.01.2026, тобто у визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України п`ятиденний термін з моменту ухвалення судового рішення.
Представником позивача на підтвердження витрат на правову допомогу до позову долучені:
Ордер на надання правничої допомоги серія АІ №2041675 від 03.11.2025;
договір про надання правничої допомоги № 27/05/2025/03 від 27.05.2025, укладений між адвокатом Бурбелою А.С. та ГО «Об`єднання громадян садівників масиву садівницьких товариств «Вишеньки»;
додаткову угоду від 18.11.2025 за №1 до Договору про надання правничої допомоги №27/05/2025/03 від 27.05.2025;
акт приймання-передачі виконаних робіт від 16.01.2026;
платіжну інструкцію № 160 від 09.06.2025 на суму 8 000 грн., призначення платежу: оплата по договору №27/05/2025/03 від 27.05.2025, без ПДВ;
платіжну інструкцію № 266 від 02.10.2025 на суму 2 000 грн., призначення платежу: оплата на договору №27/05/2025/03 від 27.05.2025, без ПДВ;
платіжну інструкцію № 23 від 18.01.2026 на суму 10 200 грн., призначення платежу: оплата на підставі договору №27/05/2025/03 від 27.05.2025 та Акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 16.01.2026, без ПДВ.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції вважав, що надані докази понесення судових витрат у розмірі 20 200 грн. відповідають співмірності з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Колегія суддів не повністю погоджується з таким висновком суду. 
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такі висновки містяться в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 2040/6747/18.
Враховуючи, що розгляд справи проводився судом в порядку спрощеного позовного провадження, невелику кількість судових засідань, що були проведені у справі, предмет позовних вимог, розмір стягнутих судом витрат в сумі 20 200 грн., є завищеним, не співмірним зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг, тому рішення суду в цій частині підлягає до зміни, шляхом зменшення витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача з 20 200 грн. до 7 000 грн., що відповідатиме критеріям співмірності, розумності та справедливості наданих послуг у даній справі. 
Оскільки підлягає зміні лише додаткове рішення суду про стягнення витрат на правничу допомогу яке не підлягає оплаті судовим збором під час апеляційного перегляду справи, а судове рішення підлягає залишенню без змін, на підставі положень ст. 141 ЦПК України судові витрати відповідача по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в  :

апеляційну скаргу – задовольнити частково. 
Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 14.01.2026 – залишити без змін.
Додаткове рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 29.01.2026 змінити, зменшивши розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 га користь Громадської організації «Об`єднання громадян садівників масиву садівницьких товариств «Вишеньки» з 20 200 грн. до 7 000 грн. 
Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за скаржником.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 29.04.2026.

Суддя-доповідач

Судді