Постанова
Іменем України
(додаткова)

10 червня 2026 року
м. Київ

справа № 607/23905/23
провадження № 61-5272св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
судді-доповідача - Грушицького А. І.,
суддів: Калараша А. А., Литвиненко І. В., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - спеціалізоване комунальне підприємство «Ритуальна служба» Тернопільської міської ради,
треті особи: виконавчий комітет Тернопільської міської ради, Український інститут національної пам`яті, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянув у порядку письмового провадження питанняпро розподіл судових витрат у справі за позовом  ОСОБА_1 до спеціалізованого комунального підприємства «Ритуальна служба» Тернопільської міської ради, треті особи: виконавчий комітет Тернопільської міської ради, Український інститут національної пам`яті, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії, 

закасаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2024 року у складі судді Герчаківської О. Я. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 14 березня 2025 року у складі колегії суддів Талалай О. І., П`єнти І. В., Янчук Т. О.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до спеціалізованого комунального підприємства «Ритуальна служба» Тернопільської міської ради (далі - СКП «Ритуальна служба»), треті особи: виконавчий комітет Тернопільської міської ради, Український інститут національної пам`яті, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії.

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області рішенням від 16 жовтня 2024 року, яке Хмельницький апеляційний суд постановою від 14 березня 2025 року залишив без змін, в позові відмовив.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду постановою від 08 квітня 2026 рокукасаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнив частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 14 березня 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання вчинити дії скасував та ухвалив в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Зобов`язав СКП «Ритуальна служба» надати  ОСОБА_1  інформацію (з точним визначенням) про фактичне місце поховання та фактичні розміри земельної ділянки, виділеної під могилу одинарного поховання щодо поховання загиблого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на дату його поховання 08 жовтня 2022 року.

Зобов`язав СКП «Ритуальна служба» не чинити перешкоди  ОСОБА_1  та членам його сім`ї у встановленні намогильної споруди індивідуального замовлення на могилі загиблого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах фактично виділеної під його поховання земельної ділянки на території міського кладовища Микулинецького за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 14 березня 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання незаконними дій СКП «Ритуальна служба» змінив, виклав їх мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

У решті рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 14 березня 2025 рокузалишив без змін.

У травні 2026 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , від імені якого діяла ОСОБА_15., надіслав до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у цій справі.

Дослідивши матеріали цивільної справи, колегія суддів Верховного Суду робить наступні висновки.

До основних засад (принципів) цивільного судочинства належить відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається із резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 

За подання позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг позивач сплатив судовий збір у загальній сумі 14 493,60 грн (3 220,80 грн + 4 831,20 грн + + 6 441,60 грн).

З огляду на висновки Верховного Суду щодо суті касаційної скарги ОСОБА_1 та часткове задоволення його позовних вимог, а саме задоволено дві вимоги немайнового характеру із трьох заявлених, позивач просив стягнути з відповідача дві третіх від указаної суми - 9 662,40 грн.

Проте, позивач залишив поза увагою, що апеляційна та касаційна скарга у цій справі були подані в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

У разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду (пункт 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір»).

Отже, з урахуванням того, що апеляційна та касаційна скарга у цій справі були подані в електронній формі, а тому підлягає застосуванню коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, на користь позивача підлягає стягненню частина фактично сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг в сумі 8 159,36 грн [(3 220,80 грн + 4 831,20 грн х 0,8 + 6 441,60 грн х 0,8) / 3 х 2].

Керуючись статтями 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково. 

Стягнути з спеціалізованого комунального підприємства «Ритуальна служба» Тернопільської міської ради на користь  ОСОБА_1 8 159 (вісім тисяч сто п`ятдесят дев`ять) грн 36 коп. судового збору.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач 	А. І. Грушицький 	
Судді 	А. А. Калараш  І. В. Литвиненко  С. Ю. Мартєв   Є. В. Петров