Справа № 361/2401/25
Провадження № 2/361/824/25 

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
20.04.26

20 квітня 2026 р.  м.Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Писанець Н.В.,
секретаря Михальової М.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бровари у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходилась вищевказана цивільна справа. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем двічі – вперше з 03.11.2007 року по 17.03.2014р., у період якого у них народились доньки – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 02.06.2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 були стягнуті аліменти на утримання доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі 30% від усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 01.04.2014 року. 
Після чого, сторони одружилися вдруге – з 03.11.2015 року по 03.04.2023 року, у період якого у них народились сини – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 01.03.2023 року їх шлюб було розірвано. 
05.07.2023 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та змінила внаслідок цього прізвище на « ОСОБА_10 ». Після розірвання їх шлюбу 18.05.2024 року, її прізвище залишилось без змін.
Відповідно до змісту свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 29.11.2024р., ОСОБА_11 змінила прізвище на « ОСОБА_12 ». 
Позивачем зазначено, що усі четверо дітей проживають з нею та перебувають на її утриманні, а батько дітей продовжує сплачувати на її користь аліменти у вищевказаному у судовому рішенні розмірі – 30 % від усіх видів його заробітку, що не відповідає, на думку позивача, вимогам діючого сімейного законодавства та її дійсним витратам на дітей. Про необхідність сплати аліментів на утримання двох синів, позивач намагалась повідомити відповідача, однак, їй було невідомо його місце перебування, а також він відмовлявся спілкуватись з нею у мессенджерах та заблокував у всіх каналах зв`язку. 
Враховуючи наведене, ОСОБА_1 зазначає, що починаючи з травня 2022 року відповідач припинив спільне господарство та не приймав участі у піклуванні та забезпеченні своїх дітей, тому просить суд стягнути з нього аліменти за минулий час до моменту звернення до суду з даною заявою у сумі 356 790,00 грн., що позивачем визначено як 20% від розміру доходу відповідача, які підлягали стягненню з нього у якості аліментів на двох синів, стосовно яких не було судового рішення. Крім цього, позивач просить суд збільшити розмір аліментів що стягуються на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 02.06.2014р. та стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання усіх чотирьох дітей у розмірі 50% щомісяця, а після досягнення доньками повноліття – продовжити стягнення аліментів у розмірі 33% від усіх видів його заробітку. 
Присутня у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні.
Присутній у судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Пачева І.В. позовні вимоги визнали частково, долучили відзив на позовну заяву, за змістом якого зазначено наступне. Вважає можливим здійснити перерахунок розміру аліментів шляхом їх збільшення по кількості дітей та категорично не згодний з їх стягненням за минулий час у розмірі 356 790,00 грн. Посилається на відсутність вимоги ОСОБА_1 про стягнення збільшеного розміру аліментів та недоведеність його ухилення від утримання своїх дітей. Зазначає про обізнаність позивачки про місце його проживання та отримання від нього аліментів, відповідно до судового рішення, з постійного місця роботи, куди також не зверталась з такими вимогами. Поряд з цим, серед долучених позивачем доказів вбачає підтвердження фактів надання ним додаткової, окрім аліментів, допомоги на утримання дітей у вигляді оплати за навчання старшої доньки та перерахування грошових коштів на платіжні картки інших дітей, здійснення спілкування з дітьми та їх відвідування. 
Допитані у судовому засіданні у якості свідків неповнолітні ОСОБА_13 та ОСОБА_5 показали, що є доньками сторін у справі, проживають разом з молодшими братами із матір`ю – ОСОБА_1 . Зазначають про нестачу грошових коштів, які у вигляді аліментів надає їм батько, про що відомо зі слів матері, також зазначали про факт звернення до батька за матеріальною допомогою у навчанні, на що отримували відмову або недостатній розмір допомоги. 
Присутня у судовому засіданні представник органу опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області Буйволенко Я.С. зазначила про добровільність показань неповнолітніх свідків та відсутність тиску від учасників процесу під час їх опитування. 
Заслухавши пояснення сторін та представника, свідків та вивчивши письмові докази у справі, виходить з наступного. 
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років (частини перша та друга статті 191 СК України).
Аналіз змісту наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 березня 2021 року у справі № 463/2490/17 (провадження № 61-18947св19)).
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).
Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2021 року в справі № 758/10761/13-ц (провадження № 61-19815сво19)).
Якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин (стаття 8 СК України).
Відповідно до положень частин другої - четвертої статті 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.
У частині шостій статті 13 ЦК України передбачено, що у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав, які встановлені частинами 2- 5 цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.
У постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року у cправі № 911/1005/23 зазначено, що "системний аналіз статей 13, 15 ЦК України свідчить про те, що зловживанням своїми правами слід вважати такі дії особи, які здійснюються на шкоду цивільним правам і інтересам інших осіб. Саме з моменту порушення, невизнання або оспорювання цивільного права у особи виникають підстави для його захисту у судовому порядку. При цьому частиною шостою статті 13 передбачено не обов`язок суду припинити зловживання правами чи застосувати інші наслідки, встановлені законом (оскільки встановлення обставин зловживання правами передбачає відповідний порядок та послідовність процедурних та процесуальних дій), а саме право особи на звернення до суду, який за результатами розгляду судової справи має обов`язок прийняти рішення по суті розгляду такої заяви. З огляду на зазначене, обираючи варіант добросовісної поведінки, учасники цивільних правовідносин (в тому числі й боржник) зобов`язані піклуватися про те, щоб їх юридично значимі вчинки були обґрунтованими; поведінка повинна відповідати критеріям розумності, що також передбачає виконання кожного зобов`язання, взятого на себе учасниками правовідносин, належним чином".
Касаційний суд вже неодноразово звертав увагу, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин (див. зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18), постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 січня 2022 року в справі № 711/679/21).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Як встановлено у судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 двічі – вперше з 03.11.2007 року по 17.03.2014р., у період якого у них народились доньки – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 02.06.2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 були стягнуті аліменти на утримання доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі 30% від усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 01.04.2014 року. 
Після чого, сторони одружилися вдруге – з 03.11.2015 року по 03.04.2023 року, у період якого у них народились сини – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 01.03.2023 року їх шлюб було розірвано. 
05.07.2023 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та змінила внаслідок цього прізвище на « ОСОБА_10 ». Після розірвання їх шлюбу 18.05.2024 року, її прізвище залишилось без змін.
Відповідно до змісту свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 29.11.2024р., ОСОБА_11 змінила прізвище на « ОСОБА_12 ». 
Обгрунтовуючи вимоги щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь на утримання синів – ОСОБА_7 та ОСОБА_8 – за минулий час – з травня 2022 року, позивач належних і допустимих доказів того, що вона вживала заходів для отримання аліментів від відповідача, а він ухилявся їх надавати - суду не надала.
Зміст долученого роздрукованого листування у мессенжері та пояснення неповнолітніх доньок сторін у судовому засіданні - підтверджують як факт самого спілкування відповідача з дітьми, так й факт надання ним матеріальної допомоги на прохання дітей. При цьому, долученими позивачем доказами підтверджується наявність додаткових потреб на навчання та хобі старших доньок, на користь яких вже стягнуті аліменти судовим рішенням, а з вимогами про стягнення додаткових витрат на дітей ОСОБА_1 не зверталась.
Щодо інших наданих позивачем довідок та доказів, то вони не підтверджують ні розмір, ні факт понесення позивачем витрат особистих коштів на утримання синів у період з травня 2022 року, а також розмір визначених нею аліментів у твердій грошовій сумі (356 790,00 грн.), у тому числі не надано доказів, що сини з об`єктивних причин потребували, а позивач самостійно забезпечувала ним відповідне утримання. 
Враховуючи наведене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у частині стягнення аліментів за минулий час.
Щодо інших вимог позивача про зміну розміру стягнутих аліментів, суд доходить наступного.
При визначенні розміру аліментів судом з`ясовано, що відповідач працездатний, має офіційний дохід. При цьому суд враховує те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей і відповідач має обов`язок брати участь в утриманні усіх своїх дітей. Останній не заперечує свій такий обов`язок, що підтвердив у судовому засіданні.
Водночас, з урахуванням принципів розумності та справедливості, дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає обґрунтованою сумою аліменти на утримання чотирьох дітей у розмірі 1/2 частини від всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і досягнення дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 – повноліття, після чого змінити розмір на аліментів на 1/3 частину заробітку ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку ст. 192 СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів. 
В силу ч. 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі викладеного, з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 331,20 грн.
На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 114, 180, 181, 182, 183, 184, 192 СК України, керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 13, 81, 141, 142, 258, 259, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів – задовольнити частково.
Збільшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 02.06.2014р. у справі №755/7629/14ц з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_14 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 – у розмірі частини заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і досягнення дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 – повноліття, після чого змінити розмір на аліментів на 1/3 частину заробітку ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 331,20 грн. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Писанець Н.В.