Справа №567/278/26
Провадження №2-о/567/28/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 травня 2026 року 	м. Острог	

Острозький районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя - Василевич О.В. 
секретар - Приступа А.І.

з участю заявника ОСОБА_1 
представника заявника - адвоката Кисельової М.І. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересована особа - Острозький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті, - 

встановив:

Представник заявника - адвокатКисельова М.І. звернулася в суд із заявою, в якій просить встановити факт смерті матері заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Острог Рівненської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Москва російської федерації. 
Заяву обґрунтовує тим, що заявник є сином громадянки України ОСОБА_2 , померлої у м.Москва російської федерації. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, кадастровий номер 5610900000:03:003:0765, площею 0,0074 га, розташованої в м.Острог Рівненської області.
Заявник, як спадкоємець за законом після смерті померлої ОСОБА_2 , 03.10.2025 року у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Бернацької І.М. з письмовою заявою про прийняття спадщини. За результатом звернення заявника ОСОБА_1 нотаріусом було заведено спадкову справу № 74689168 від 06.10.2025 року. В подальшому після спливу шестимісячного строку з часу відкриття спадщини приватним нотаріусом на адресу заявника було надіслано повідомлення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки згідно п.п.1.5 п.1 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо смерть фізичної особи була зареєстрована на території іншої держави, нотаріусу подається відповідний документ, виданий компетентними органами іноземної держави, який є дійсним на території України за умови його легалізації, якщо інше не передбачено законом, міжнародними договорами України. У зв`язку з неможливістю перевірки нотаріусом факту смерті ОСОБА_2 на підставі поданих документів, для перевірки факту смерті останньої нотаріусу необхідно надати оригінал свідоцтва про смерть, виданий компетентним органом іноземної держави, з проставленим апостилем та виконаним перекладом на українську мову. 
Водночас вказує, що з огляду на введення в Україні воєнного стану у зв`язку із збройною агресією російської федерацією проти України, Україна розірвала з російською федерацією усі чинні договори про співпрацю, та згідно роз`яснень Міністерства юстиції України усі документи, видані російською федерацією після 24.02.2022 року, не приймаються в Україні і їх легалізація для використання в Україні не можлива.
Вказала, що заявник немає можливості зареєструвати в органах державної реєстрації актів цивільного стану факт смерті матері, оскільки її смерть відбулася на території російської федерації, що позбавляє ОСОБА_1 можливості належним чином оформити спадщину.
Вважає, що звернення заявника до суду із вищевказаною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення є єдиним способом захисту його законних прав та інтересів.
Ухвалою суду від 25.02.2026 року заяву прийнято до розгляду відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду від 19.03.2026 року витребувано з Управління Державної міграційної служби у Рівненській області відомості про належність ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Острог Ровенської області, до громадянства України, а також відомості про отримання нею документів, що підтверджують громадянство України.
Ухвалою суду від 01.05.2026 року, постановленою протокольно без складання окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника заявника - адвоката Кисельової М.І. про допит заявника ОСОБА_1 як свідка та про виклик свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . 
Заявник ОСОБА_1 та його представник-адвокат Кисельова М.І. в судовому засіданні заяву підтримали з підстав, викладених у ній та просили суд встановити факт смерті матері заявника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Острог Рівненської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Москва російської федерації. 
Представник заінтересованої особи - Острозького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві просила розглядати справу у її відсутності, при вирішенні заяви про встановлення факту смерті покладається на розсуд суду.
Заявник ОСОБА_5 , будучи допитаним в якості свідка, показав, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була його рідною матір`ю, яка народилась та проживала в м.Острог Рівненської області, була громадянкою України, та до повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну матір виїхала до росії. Вказав, що матір померла в росії ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок тривалої хвороби, в неї було двостороннє запалення легень, в подальшому відмовили всі органи та настала смерть. Зазначив, що в росії проживає сестра його матері, яка оформила всі необхідні документи, пов`язані зі смертю його матері, кремувала тіло останньої та її прах передала до України, де він разом з сім`єю, а саме спільно з дідом та бабою (батьками його матері) здійснили поховання матері на новому кладовищі в м.Острог. Поховання здійснювала ритуальна служба. Пояснив, що кремування тіла та поховання матері підтверджується відповідними фотосвітлинами та відеозаписами.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні надав покази, в яких зазначив, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була його рідною донькою, яка народилась та проживала в м.Острог Рівненської області. Вказав, що донька ще до повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну виїхала до росії, де й проживала до дня своєї смерті. Донька померла в росії в м.Москва ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок тривалої хвороби, впродовж останнього місяця свого життя донька перебувала у комі, в неї відмовили всі органи та настала смерть. Оскільки транспортування труни з тілом доньки було дороговартісним, а тому було проведено кремацію тіла та прах доньки передали до України, по прибуттю якого він спільно із своєю дружиною ОСОБА_4 та заявником ОСОБА_1 , який є його внуком, здійснили поховання ОСОБА_2 на кладовищі в м.Острог. Поховання здійснювала ритуальна служба.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні надала покази, в яких зазначила, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була її рідною донькою, яка народилась та проживала в м.Острог Рівненської області. Вказала, що донька до повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну виїхала до росії на заробітки. Донька померла в росії в м.Москва ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок тривалої хвороби, в неї було двостороннє запалення легень, в подальшому відмовили всі органи та настала смерть. Прах доньки передали до України, після отримання якого вона разом із сім`єю (своїм чоловіком та внуком) здійснили поховання ОСОБА_2 на новому кладовищі в м.Острог. 
Суд, заслухавши пояснення заявника та його представника, покази свідків, з`ясувавши обставини та дослідивши докази у справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Обґрунтованість доводів, викладених у заяві, та факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Острог Рівненської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Москва російської федерації знайшов своє підтвердження з досліджених судом доказів.
З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 та його батьком вказано ОСОБА_6 , а матір`ю - ОСОБА_2 , що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03.02.1999 року (а.с.14).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 02.05.1972 р. ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , та її батьком був ОСОБА_3 , та матір`ю - ОСОБА_4 (а.с.20).
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 17.04.2025 р., виданого органом РАГС москви № 86 багатофункціональним центром надання державних послуг району Нагатинського затону, громадянка російської федерації ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Острог Ровенської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у м.Москва російської федерації (10-13).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,0074 га, кадастровий номер 5610900000:03:003:0756, що розташована в м.Острог Рівненської області, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.03.2019 року (а.с.15).
Листом приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Бернацької І.М. від 04.12.2025 р. заявника ОСОБА_1 повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки згідно п.п.1.5 п.1 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо смерть фізичної особи була зареєстрована на території іншої держави, нотаріусу подається відповідний документ, виданий компетентними органами іноземної держави, який є дійсним на території України за умови його легалізації, якщо інше не передбачено законом, міжнародними договорами України. У зв`язку з неможливістю перевірки нотаріусом факту смерті ОСОБА_2 на підставі поданих документів, для перевірки факту смерті останньої нотаріусу необхідно надати оригінал свідоцтва про смерть, виданий компетентним органом іноземної держави, з проставленим апостилем та виконаним перекладом на українську мову (а.с.16).
Згідно довідки Управління забезпечення надання адміністративних послуг виконавчого комітету Острозької міської ради №1916/01-17-25 від 26.08.2025 року ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з нею зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.17).
Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 06.10.2025 року інформація щодо складання ОСОБА_2 заповітів/спадкових договорів відсутня (а.с.18).
Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 06.10.2025 року приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Бернацькою І.М. після смерті ОСОБА_2 06.10.2025 року зареєстровано спадкову справу № 74689168 (а.с.19).
З довідки Управління Державної міграційної служби у Рівненській області від 01.04.2026р. вбачається, що за обліками УДМС у Рівненській області та відомчої інформаційної системи Державної міграційної служби України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м.Острог Рівненської області, органом 5623 задокументована 28.08.2018 року паспортом громадянина України у формі ІD-картки № НОМЕР_4 та 19.09.2018 року паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_5 . Водночас підтверджено належність ОСОБА_2 до громадянства України станом на 16.04.2025 року. Інформація щодо припинення громадянства України стосовно ОСОБА_2 в УДМС відсутня (а.с.50).
Згідно довідки ОКП "Водоканал" від 27.04.2026 року та фототаблиць, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , похована на новому кладовищі в м.Острог Рівненського району Рівненської області 19.05.2025 року, згідно запису №63 в журналі реєстрації поховань по Острозькому комунальному підприємству "Водоканал" (а.с.60-62).
З досліджених судом файлів (фото- та відеофіксації), розміщених на флеш-носії, наданих представником заявника - адвокатом Кисельовою М.І., встановлено, що після смерті ОСОБА_2 її тіло було кремовано та прах передано до України в м.Острог, де й було виконано його захоронення. 
Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України).
Відповідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
У разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану, орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.
Згідно ст.3 Закону України «Про державу реєстрацію актів цивільного стану» №2398 від 01.07.2010 року державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою; відомості про смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».
Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398 від 01.07.2010 року державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого.
Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Москва російської федерації, заявник зазначає, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся в момент проживання у країні, яка наразі є територією країни-агресора.
Згідно п.14 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, зі змінами, у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь-яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника.
Відповідно п.1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Відповідно до ч. 4, 7 глави 1 розділу ІІ вищевказаних Правил, у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; державна реєстрація повинна проводитись в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; з проханням про державну реєстрацію звернулась недієздатна особа або особа, яка немає необхідних для цього повноважень.
Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.
Ключове значення, яке має встановлення факту смерті або народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст.263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.
Відповідно до ст.13 Закону України «Про міжнародне приватне право» у редакції від 23.12.2022 р., документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
На час дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, статтею 13 передбачено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за встановленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Крім того, документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.
23.12.2022 року набрав чинності Закон України від 01.12.2022 №2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993». Цим Законом передбачено зупинення у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22.01.1993 та Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28.03.1997 та вихід України з Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997.
Так, дія Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997 року зупинена з 27.12.2022 року.
За встановлених обставин заявник позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть його матері у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, через те, що факт смерті відбувся на території рф.
Отже, заявником обґрунтовано підставу звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті, яка настала, на території іноземної держави.
У цьому контексті суд зауважує, що п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України передбачає можливість встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Суд, оцінивши подані заявником докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається представник заявника, а в сукупності, на їх підставі можливість встановлення дійсних обставин справи.
Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту смерті матері дає заявнику змогу реалізувати свої спадкові права.
Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 на території російської федерації в Москва російської федерації, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.2 ст.319 ЦПК Україн, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.
Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті підлягає негайному виконанню.
Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК Україн, судові витрати не відшкодовуються.
На підставі викладеного, керуючись ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст.12, 76-81, 89, 263-265, 273, 315-319, 354, 430 ЦПК України, -

ухвалив : 

Заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ), заінтересована особа - Острозький відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: м.Острог, проспект Незалежності, 83 Рівненської області, індекс 35800, код ЄДРПОУ 35119085), про встановлення факту смерті задовольнити.
Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Острог Рівненської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Москва російської федерації. 

Допустити негайне виконання судового рішення. Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.
Копію рішення невідкладно направити до Острозького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для виконання. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 11 травня 2026 року.

Суддя Острозького районного суду	Василевич О.В.