Дата документу 29.04.2026	Справа № 554/643/26	
 	Провадження № 2-др/554/34/26	

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2026 року суддя Шевченківського районного суду м. Полтави Шевська О.І., за участі секретаря судового засідання – Рябченко В.В..., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кузь Юлії Олександрівни про відшкодування витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальність «Манівео швидка фінансова допомога», Товариства з обмеженою відповідальність «Таліон Плюс» про визнання недійсним окремих умов договору споживчого кредиту,
встановила:
рішенням Шевченківського районного суду м.Полтави від 07.04.2026 року позовна заява позовом  ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальність «Манівео швидка фінансова допомога», Товариства з обмеженою відповідальність «Таліон Плюс» про визнання недійсним окремих умов договору споживчого кредиту задоволена.
20.04.2026 до суду надійшло клопотання представника позивача про ухвалення додаткового рішення з підстав того, що під час ухвалення судом рішення не вирішено питання про судові витрати, а саме: не вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу. Вказала, що фактичний розмір винагороди (гонорару) за надані послуги професійної правничої допомоги в рамках розгляду справи № 554/1563/26 в суді першої інстанції становить 7000,00 грн. (сім тисяч гривень 00 коп.) що підтверджується Актом про отримання правової допомоги від 02.04.2026 року та квитанцією про оплату зазначеної правової допомоги від 02.04.2026 . Прохала винести додаткове рішення по справі та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмір 7 000 грн.
27.04.2026 року від представника відповідача ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" на адресу суду надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Вказав, що відповідач не погоджується з вимогою про стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 7000.00 грн, вважає її безпідставною, явно завищеною з наступних підстав, а також такою, що не підлягає задоволенню. Дана справа про визнання пунктів кредитного договору недійсними відноситься до категорії малозначних, розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження та стосується типових правовідносин у сфері споживчого кредитування і доводи наведені в позовній заяві, ґрунтуються на загально відомих висновках Верховного Суду України. Вартість послуг адвоката із підготовки та написання позовної заяви неспівмірна із складністю справи, а тому гонорар адвоката в розмірі 7000,00 гривень являється суттєво завищеним і не відповідає жодним критеріям співмірності щодо складності даної справи. Вказав, що проаналізувавши надані документи представником Позивача, можна прийти до висновку, що вартість виконаних робіт представником Позивача є завищеною, необґрунтованою такою, що не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України є неспівмірною зі складністю справи та документально не підтверджена та прохав відмовити у задоволенні заяви або зменшити розмір витрат до 2 000 грн.
У судове засідання сторони не з`явилися.
Суддя, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про задоволення заяви з огляду на наступне.
Згідно п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим.
Суддею встановлено, що 20.04.2026 до суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення з підстав того, що під час ухвалення судом рішення не в повному обсязі вирішено питання про судові витрати, а саме: не вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.
Судом встановлено, що розмір винагороди (гонорару) за надані послуги професійної правничої допомоги в рамках розгляду справи № 554/1563/26 в суді першої інстанції становить 7000,00 грн. (сім тисяч гривень 00 коп.) що підтверджується Актом про отримання правової допомоги від 02.04.2026 року та квитанцією про оплату зазначеної правової допомоги від 02.04.2026 .
У постанові від 28 червня 2023 року у справі №463/2001/19 Верховний Суд зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено(пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Положеннями ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частинах 4-5 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідачем не надано.
Суд дослідивши докази надані позивачем на підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу, вважає, що судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Згідно положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Виходячи з положень статей 137,141 ЦПК України, статті 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.
Таким чином, суд зобов`язаний з урахуванням обставин і складності справи надати оцінку поданим заявником доказам на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, визначити необхідний фактичний обсяг правової допомоги, співмірність витрат на правничу допомогу, за результатами чого, надати обґрунтований висновок про наявність/відсутність підстав для відшкодування таких витрат і їх розмір, а не формально (без надання оцінки доказам та аргументам) вказати про відсутність підстав для компенсації таких витрат на користь позивача за рахунок відповідача.
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Під час вирішення питання про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, суд звертає увагу на те, що провадження по цивільній справі відкрито в порядку спрощеного провадження, представник позивача жодного разу не приймав безпосередню участь в судовому засіданні.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 п. 135 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.
Суд, вирішуючи питання щодо витрат понесених учасником справи на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що додані до клопотання про вирішення питання про розподіл судових витрат документи, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному в позові розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.
Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню частково.
Керуючись п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суддя, -

ухвалила:

заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кузь Юлії Олександрівни про відшкодування витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальність «Манівео швидка фінансова допомога», Товариства з обмеженою відповідальність «Таліон Плюс» про визнання недійсним окремих умов договору споживчого кредиту - задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення в справі за позовом  ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальність «Манівео швидка фінансова допомога», Товариства з обмеженою відповідальність «Таліон Плюс» про визнання недійсним окремих умов договору споживчого кредиту .
Стягнути в рівних частинах з Товариства з обмеженою відповідальність «Мілоан», Товариства з обмеженою відповідальність «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн, а саме по 2 000 грн.. 
Копію додаткового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двох) днів з дня його складання.
До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження додаткового рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.
З текстом додаткового рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.І.Шевська