Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 червня 2026 р. № 520/7833/26
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо взяття ОСОБА_1 на військовий облік;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо неусунення порушення прав ОСОБА_1 та зобов`язати їх усунути наслідки неправомірного взяття ОСОБА_1 на військовий облік.
В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що відповідачем допущено протиправні дії щодо взяття позивача на військовий облік без її повідомлення та участі. Позивач не має медичної фармацевтичної освіти, не належить до категорії жінок, які підлягають обов`язковому військовому обліку згідно з ч. 11 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та не виявила бажання ставати на облік добровільно. Крім того, взяття на облік відбулося без проходження військово-лікарської комісії (ВЛК).
Ухвалою від 20.04.2026 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.
Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена сторонам до електронних кабінетів через систему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку електронних листів до електронних кабінетів ЄСІТС.
Відповідач відзив на позов разом з доказами на спростування доводів позивача до суду не надав, причин неможливості надання відзиву та доказів суду не повідомив.
Згідно з ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.
Позивача, ОСОБА_1 , 17.02.2022 року було взято на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_6 зі статусом «непридатна в мирний час, обмежено придатна у військовий час», що підтверджується витягом з облікових даних (а.с. 4).
Позивач має диплом про здобуття повної вищої освіти за спеціальністю «Економічна кібернетика» з кваліфікацією економіста-математика, виданий Харківським державним університетом (серія ХА №11822618 від 30.06.1999 року) (а.с. 9). Інформація щодо наявності іншої освіти відсутня.
Згідно з листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.02.2026 №700/ВСБ, у зв`язку з втратою архівних документів неможливо підтвердити або спростувати законність взяття позивача на військовий облік, а підстав для її виключення з обліку не встановлено (а.с. 13).
Згідно з листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.04.2026 року №2205/ВСБ зазначено, що за результатами розгляду скарги проведено службове розслідування, яким встановлено факти помилкового внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо перебування на військовому обліку жінок, у тому числі позивача. Також вказано, що матеріали службового розслідування направлені до Міністерства оборони України з метою вирішення питання щодо знищення відповідних відомостей у Реєстрі (а.с. 24). 
Згідно з копією постанови по справі про адміністративне правопорушення №528 від 01.07.2025 року вказано, що справу про адміністративне правопорушення стосовно гр. ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю в діях громадянки події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 10)
Позивач стверджує, що до моменту звернення до суду відповідачами не вживалося заходів щодо перевірки та виправлення зазначених відомостей, а відповідні дії були здійснені після подання повторного звернення до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розголосу в засобах масової інформації та подання даного позову.
Не погоджуючись із зазначеними діями та бездіяльністю відповідачів, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про оборону України» - громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.
Правові засади виконання військового обов`язку визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Частиною 11 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що жінки, які придатні до проходження військової служби за станом здоров`я та віком і виявили бажання проходити базову військову службу, безпосередньо перед направленням для проходження базової військової служби за їх заявою (зверненням) беруться на військовий облік призовників. Після проходження, базової військової служби звільнені з військової служби жінки за їх бажанням беруться на військовий облік військовозобов`язаних у порядку та строк, визначені частиною одинадцятою статті 26 цього Закону.
Жінки, які придатні до проходження військової служби за станом здоров`я та віком і закінчили заклади професійної (професійно-технічної), фахової передвищої або вищої освіти та здобули медичну або фармацевтичну спеціальність, підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних.
Жінки, які мають спеціальність та/або професію, споріднену з відповідною військово- обліковою спеціальністю, визначеною в переліку, затвердженому Міністерством оборони України, та придатні до проходження військової служби за станом здоров`я та віком, крім зазначених в абзаці другому цієї частини, беруться на військовий облік військовозобов`язаних за їх бажанням.
Відповідно до частини 12 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» жінки, які перебувають на військовому обліку, можуть бути призвані на військову службу чи залучені для виконання робіт із забезпечення оборони держави у воєнний час у добровільному порядку. У мирний час жінки можуть бути прийняті на військову службу та службу у військовому резерві тільки в добровільному порядку (за контрактом).
Жінки виконують військовий обов`язок на рівних засадах із чоловіками (за винятком випадків, передбачених законодавством з питань охорони материнства та дитинства, а також заборони дискримінації за ознакою статі), що включає прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, проходження служби у військовому резерві, виконання військового обов`язку в запасі та дотримання правил військового обліку.
Наказом Міністерства оборони України від 11 жовтня 2021 року № 313 затверджений Перелік спеціальностей та/або професій, споріднених з відповідними військово-обліковими спеціальностями, після одержання яких жінки беруться на військовий облік військовозобов`язаних.
Наказом Міністерства оборони України №594 від 02.09.2024 року затверджено перелік посад, що можуть бути заміщені військовослужбовцями, резервістами, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби.
Отже, обов`язковими умовами взяття жінки на військовий облік є наявність у неї відповідної освіти або професії, включеної до затвердженого переліку, а також відповідність критеріям придатності до військової служби, встановленим законодавством.
Як встановлено судом, позивач має спеціальність у сфері економічної кібернетики (економіст-математик), яка не віднесена до переліку спеціальностей та професій, споріднених із військово-обліковими спеціальностями, визначеними Міністерством оборони України. Відтак відсутні правові підстави для віднесення позивача до категорії осіб, які підлягають військовому обліку, а також для визначення щодо неї ступеня придатності до військової служби.
Суд також звертає увагу, що визначення ступеня придатності до військової служби здійснюється виключно за результатами проходження військово-лікарської комісії. Відповідачем не подано доказів проходження позивачем ВЛК. Таким чином, відповідачі діяли поза межами наданих їм повноважень та з порушенням встановленої процедури.
Крім того, як вбачається з відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.04.2026 року №2205/ВСБ, відповідачем проведено службове розслідування, яким встановлено факти помилкового внесення відомостей щодо позивача до відповідного реєстру.
Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_7 фактично визнано неправомірність внесення відомостей ІНФОРМАЦІЯ_8 у м. Харкові щодо позивача. 
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доказування правомірності дій суб`єкта владних повноважень покладається саме на такого суб`єкта.
Відповідачами не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували законність взяття позивача на військовий облік. Матеріали справи не містять доказів проходження позивачем військово-лікарської комісії (ВЛК), отримання позивачем відповідної спеціальності. 
Так, положеннями статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачені виключні підстави для зняття та виключення особи з військового обліку.
Водночас, вказаними положеннями не передбачено процедуру зняття та виключення позивачки з військового обліку щодо даного випадку.
Згідно зі статтями 2, 6 та 9 КАС України, у разі відсутності прямої норми суд зобов`язаний діяти, керуючись принципами верховенства права, справедливості та аналогії закону/права, з`ясувавши всі обставини справи.
Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005).
Принцип правової визначеності вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища людини (абзац дев`ятий підпункту 4.3 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Великої палати Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року № 1-р/2018).
Верховний Суд у своїх постановах також неодноразово підкреслював, що прогалини у законодавстві не звільняють державні органи від обов`язку забезпечити реалізацію прав громадян.
Отже, відсутність спеціального нормативного регулювання не може бути підставою для відмови у виключенні з військового обліку.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Посилання відповідача на втрату архівних документів не може бути прийняте судом як підстава для визнання їх дій правомірними, оскільки негативні наслідки ведення документації не можуть покладатися на позивача.
З урахуванням наведених доводів суд вважає, що дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо взяття ОСОБА_1 на військовий облік є протиправними.
Суд констатує, що загальні норми не передбачають обов`язку перебування на військовому обліку категорії осіб, до яких відноситься позивачка.
З урахуванням викладеного, суд вважає наявними підстави для визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 , які полягають у взятті ОСОБА_1 на військовий облік та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 виключити ОСОБА_1 з військового обліку. 
При цьому судом не встановлено факту, що ІНФОРМАЦІЯ_7 порушено право позивача, яке виразилось у взятті її на військовий облік, та зобов`язує усунути наслідки таких протиправних дій. Як встановлено судовим розглядом, саме ІНФОРМАЦІЯ_9 у місті Харкові вчинено зазначені протиправні дії, та його зобов`язано виключити позивачку з військового обліку, що свідчить про відсутність порушеного права позивача ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Отже позов у цій частині не підлягає задоволенню.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку. Інші доводи висновків суду не спростовують.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, з урахуванням установлених обставин справи, досліджених доказів та наведених норм права, суд дійшов висновку, що дії ІНФОРМАЦІЯ_10 у місті Харкові щодо взяття позивача на військовий облік були вчинені без наявності передбачених законом підстав, поза межами наданих повноважень та з порушенням визначеної процедури, у зв`язку з чим є протиправними. З метою ефективного захисту порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_11 виключити ОСОБА_1 з військового обліку.
З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
При поданні позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 129,92 грн за позовну вимогу немайнового характеру.
Враховуючи часткове задоволення позову, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1064,96 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 78, 139, 241-247, 250, 255, 257-262, 287, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 , які полягають у взятті ОСОБА_1 на військовий облік.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виключити ОСОБА_1 з військового обліку.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1064,96 грн (одна тисяча шістдесят чотири гривні 96 копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Дмитро ВОЛОШИН