КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/1909/2026
Справа № 760/14761/18

Головуючий в суді І інстанції Коробенко С.В.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.

ПОСТАНОВА
Іменем України

01 червня 2026 року 
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі головуючого судді Кашперської Т.Ц., за участю секретаря судового засідання Діденка А.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника Тимошина Юрія Володимировича на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 17 серпня 2018 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , визнано винним у порушенні митних правил та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 471 Митного кодексу України, 

в с т а н о в и в :

Солом`янський районний суд міста Києва постановою від 17 серпня 2018 року визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 471 Митного кодексу України (далі - МК України), з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень з конфіскацією в дохід держави безпосереднього предмету порушення митних правил згідно з описом предметів до протоколу про порушення митних правил № 0270/10000/18 від 19 травня 2018 року, а саме: купюри номіналом 100 доларів США у кількості 38 шт. та купюра номіналом 100 Євро у кількості 2 шт., та стягнув судовий збір у розмірі 352, 40 гривень.
Київський апеляційний суд постановою від 16 жовтня 2018 року відмовив захиснику Тимошину Ю.В. в інтересах ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 17 серпня 2018 року, повернувши його апеляційну скаргу без розгляду.
Київський апеляційний суд постановою від 10 грудня 2018 року клопотання захисника Тимошина Ю.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 17 серпня 2018 року щодо ОСОБА_1 за статтею 471 МК України залишив без задоволення, повернувши апеляційну скаргу особі, яка її подала.
Київський апеляційний суд постановою від 22 січня 2019 року у поновленні строку на оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 17 серпня 2018 року ОСОБА_1 відмовив та повернув апеляційну скаргу, подану ОСОБА_1 , особі, яка її подала.

13 листопада 2025 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) ухвалив остаточне рішення у справі «Соколов та інші проти України» (заява № 71897/17 та 8 інших заяв), яким констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) у зв`язку з відмовою у доступі до судів вищих інстанцій. Також постановив, що було порушено Конвенцію у зв`язку з іншими скаргами, висунутими за усталеною практикою Суду (див. таблицю у додатку).
У справі «Соколов та інші проти України» щодо ОСОБА_1 ЄСПЛ установив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у зв`язку з відмовою в доступі до судів вищих інстанцій, оскільки апеляційний суд повертав апеляційну скаргу заявника як подану на постанову суду першої інстанції після закінчення встановленого строку, обґрунтовуючи це тим, що заявник був присутнім у засіданні та був проінформований про оскаржувану постанову в цей день. При цьому відхилив аргумент заявника про пропуск установленого строку з поважної причини, яка ґрунтувалася на тому, що повний текст оскаржуваної постанови йому було вручено пізніше, вже після того, як він та його захисник неодноразово зверталися до суду першої інстанції із заявами про її надання.

18 грудня 2025 року до Верховного Суду надійшла заява адвоката Тимошина Ю.В., подана в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд судових рішень щодо останнього за виключними обставинами, в якій він просив скасувати постанови Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2018 року, 10 грудня 2018 року та 22 січня 2019 року по справі № 760/14761/18 про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, а справу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 471 МК України щодо ОСОБА_1 , направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою судді Великої Палати Верховного Суду від 07 січня 2026 року відкрито провадження за вказаною заявою адвоката Тимошина Ю.В. та ухвалено витребувати матеріали справи № 760/14761/18 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 з Солом`янського районного суду міста Києва та Київського апеляційного суду.

Солом`янський районний суд міста Києва надіслав на адресу Верховного Суду копії постанов Солом`янського районного суду міста Києва від 17 серпня 2018 року та Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2018 року, 10 грудня 2018 року та 22 січня 2019 року по справі № 760/14761/18, та повідомив, що справа знищена за вичерпанням строків зберігання.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 25 лютого 2026 року заяву захисника Тимошина Ю.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , задоволено. Постанови Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2018 року, 10 грудня 2018 року та 22 січня 2019 року по справі № 760/14761/18 про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, скасовано, а справу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 471 МК України, відносно ОСОБА_1 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Вказано про те, що апеляційному суду необхідно вирішити питання щодо можливості відновлення матеріалів справи, необхідних для апеляційного розгляду.

30 березня 2026 року до апеляційного суду надійшла заява захисника Тимошина Ю.В. про відновлення втрачених (знищених) матеріалів справи, до якої долучено: 
копію пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , від 10 серпня 2018 року, на адресу Солом`янського районного суду м. Києва;
копію паспортного документа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 
копію корінця посадкового квитка ОСОБА_1 за 19 травня 2018 року; 
копію виписки по рахунку ОСОБА_1 у ПАТ «А-Банк» за період з 26 січня по 01 лютого 2017 року, згідно якої 27 січня 2017 року видано 4454,61 євро; 
копію квитанції № 148 про здійснення валютно-обмінної операції за 17 травня 2018 року, згідно якої здійснено обмін 129750 грн. на 5000 доларів США; 
копію листа командування Військово-Морських Сил ЗСУ від 29 травня 2018 року на адресу ОСОБА_1 , яким висловлено подяку за перевезення на безоплатній основі важко хворого військовослужбовця ВМС ЗСУ ОСОБА_2 до онкологічної клініки м. Берлін (Німеччина) та його забезпечення під час лікування протягом березня 2018 року;
копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть за 19 травня 2018 року, згідно якого ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 
копію постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 17 серпня 2018 року у справі № 760/14761/18, роздрукованої з Єдиного державного реєстру судових рішень; 
копію скріншоту з сайту судової влади України щодо результатів розгляду справи № 760/14761/18; 
копію заяви ОСОБА_1 від 23 серпня 2018 року на ім`я судді Солом`янського районного суду м. Києва про направлення поштою копії постанови від 17 серпня 2018 року у справі № 760/14761/18, 
копію заяви захисника Тимошина Ю.В. від 06 вересня 2018 року на ім`я судді Солом`янського районного суду м. Києва про надання копії повного тексту постанови по справі № 760/14761/18, із доказами її направлення засобами поштового зв`язку,
копію супровідного листа Солом`янського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року про направлення копії постанови від 17 серпня 2018 року; 
копії апеляційних скарг Тимошина Ю.В. , які подавалися ним 02 жовтня 2018 року, 07 листопада 2018 року; 
копію апеляційної скарги ОСОБА_1 , поданої ним 19 грудня 2018 року; 
копію постанови Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 760/14761/18 про відмову в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження; 
копію супровідного листа Київського апеляційного суду за 2019 рік про повернення апеляційної скарги;
копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого Тимошину Ю.В.;
копія ордера адвоката Тимошина Ю.В. на представництво інтересів ОСОБА_1 в Київському апеляційному суді, виданого 07 листопада 2018 року.

Керуючись ст. 531 КПК України, судом апеляційної інстанції постановою від 13 квітня 2026 року відновлено матеріали адміністративного провадження у справі в частині, що збереглася, а саме в частині:
копії протоколу про порушення митних правил № 0270/10000/18 від 19 травня 2018 року;
копії пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , від 10 серпня 2018 року, на адресу Солом`янського районного суду м. Києва;
копії паспортного документа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 
копії корінця посадкового квитка ОСОБА_1 за 19 травня 2018 року; 
копії виписки по рахунку ОСОБА_1 у ПАТ «А-Банк» за період з 26 січня по 01 лютого 2017 року, згідно якої 27 січня 2017 року видано 4454,61 євро; 
копії квитанції № 148 про здійснення валютно-обмінної операції за 17 травня 2018 року, згідно якої здійснено обмін 129750 грн. на 5000 доларів США; 
копії листа командування Військово-Морських Сил ЗСУ від 29 травня 2018 року на адресу ОСОБА_1 , яким висловлено подяку за перевезення на безоплатній основі важко хворого військовослужбовця ВМС ЗСУ ОСОБА_2 до онкологічної клініки м. Берлін (Німеччина) та його забезпечення під час лікування протягом березня 2018 року;
копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть за 19 травня 2018 року, згідно якого ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 
копії постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 17 серпня 2018 року у справі № 760/14761/18; 
копії скріншоту з сайту судової влади України щодо результатів розгляду справи № 760/14761/18; 
копії заяви ОСОБА_1 від 23 серпня 2018 року на ім`я судді Солом`янського районного суду м. Києва про направлення поштою копії постанови від 17 серпня 2018 року у справі № 760/14761/18, 
копії заяви захисника Тимошина Ю.В. від 06 вересня 2018 року на ім`я судді Солом`янського районного суду м. Києва про надання копії повного тексту постанови по справі № 760/14761/18, із доказами її направлення засобами поштового зв`язку,
копії супровідного листа Солом`янського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року про направлення копії постанови від 17 серпня 2018 року; 
копій апеляційних скарг Тимошина Ю.В. , які подавалися ним 02 жовтня 2018 року, 07 листопада 2018 року; 
копії апеляційної скарги ОСОБА_1 , поданої ним 19 грудня 2018 року; 
копій постанов Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2018 року, 10 грудня 2018 року та 22 січня 2019 року по справі № 760/14761/18 про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги особі, яка її подала;
копії супровідного листа Київського апеляційного суду за 2019 рік про повернення апеляційної скарги;
копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого Тимошину Ю.В.;
копії ордера адвоката Тимошина Ю.В. на представництво інтересів ОСОБА_1 в Київському апеляційному суді, виданого 07 листопада 2018 року.

У апеляційних скаргах Тимошина Ю.В. , які подавалися ним 02 жовтня 2018 року, 07 листопада 2018 року, та в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , поданої ним 19 грудня 2018 року, заявники посилалися на те, що висновок суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, є передчасним, а зміст постанови суперечить ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній відсутні посилання та обґрунтування підстав відхилення одних доказів та надання переваги іншим.
Судом, всупереч вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не взято до уваги фактичні та індивідуальні обставини справи, які дають змогу стверджувати про відсутність складу адміністративного правопорушення або про таку його малозначність, що є підставою для звільнення особи від відповідальності. 
Вирішуючи питання про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, судом взято до уваги лише об`єктивну сторону правопорушення: причинно-наслідковий зв`язку між дією, яка полягає у перетині «білої лінії» - проходження через «зелений коридор» із грошовими коштами в сумі понад дозволений постановою КМУ № 436 розмір без декларування, та відповідальністю, передбаченою ст. 471 МК України, проте судом не надано оцінки суб`єктивним ознакам інкримінованого правопорушення, не взято до уваги докази та пояснення, надані ОСОБА_1 , не відображено в постанові суду підстави їх відхилення.
Зазначали, що 19 травня 2018 року ОСОБА_1 , маючи при собі грошові кошти в розмірі 10200 євро та 3800 доларів США, прямував до Нюрнбергу (Німеччина) через аеропорт «Жуляни», м. Київ, Україна. Під час проходження митного контролю його було запрошено до оглядової кімнати та вилучено грошові кошти в розмірі, що перевищує 10000 євро, тобто 200 євро та 3800 доларів США (105701 грн. згідно протоколу), як такі, що переміщено через митний кордон без підтвердження їх походження. В своїх поясненнях ОСОБА_1 повідомив, що походження вилучених грошових коштів може підтвердити, повернувшись через тиждень до України, що такі грошові кошти йому потрібні для відшкодування заборгованості за лікування товариша, що він перебуває під впливом тяжких обставин та не усвідомлював факт перетину митного кордону України із перевищенням максимально дозволеної суми для обрання «зеленого коридору», що конфіскація грошових коштів призведе до порушення його основних прав та свобод як людини та перешкодить виконанню обов`язку по вихованню своїх дітей.
Повідомляли, що згідно довідки ПАТ «А-Банк» ОСОБА_1 видано грошові кошти у валюті євро в розмірі 4454,51 з його картки/рахунку. У відповідності до курсу НБУ, станом на дату переміщення через кордон 19 травня 2018 року, 4454,61 євро еквівалентно 137718,28 грн. Враховуючи, що підтвердженню підлягають грошові кошти в сумі 105701 грн., а ОСОБА_1 надано довідку з банку на суму 137718,28 грн., походження грошових коштів підтверджено в повному обсязі. Згідно квитанції № 148 від 17 травня 2018 року, здійснено операцію із придбання іноземної валюти в сумі 5000 доларів США, тобто джерело походження грошових коштів достеменно відомо та підтверджено.
Пояснювали, що метою переміщення грошових коштів через кордон було повернення заборгованості за лікування ОСОБА_2 . Наприкінці лютого - початку березня через ЗМІ м. Миколаєва та м. Одеси поширювалась інформація про необхідність термінового збору коштів у сумі 15 тис. євро для фінансування лікування полковника ВМС ОСОБА_2 . Зібрати необхідну суму у стислі строки виявилось неможливим та ОСОБА_1 , будучи у дружніх стосунках з ОСОБА_2 , звернувся до знайомих з проханням про допомогу, на що отримав згоду та організував переміщення ОСОБА_2 до лікувального заходу у Берлині. Задля остаточного відшкодування вартості лікування ОСОБА_1 й перевозив грошові кошти та, будучи під впливом тяжких обставин, душевних страждань у зв`язку з втратою товариша, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не усвідомив вибір коридору для проходження митного оформлення. 
Крім того, зазначення у постанові на конфіскацію в дохід держави безпосереднього предмету порушення митних правил згідно з описом предметів до протоколу про порушення митних правил № 0270/10000/18 від 19 травня 2018 року, а саме купюри номіналом 100 доларів США у кількості 38 шт. та купюра номіналом 100 євро у кількості 2 шт., є незаконним, адже постанова суду повинна містити в собі ідентифікуючі ознаки конфіскованого майна. В судовому засіданні не перевірено та не встановлено, чи дійсно вилучено грошові кошти, які зазначено у додатку до протоколу про порушення митних правил № 0270/10000/18 від 19 травня 2018 року.
Зазначали, що станом на час складання протоколу та розгляду справи в суді, ОСОБА_1 зобов`язаний утримувати дочку ОСОБА_4 , 2001 року народження, та сина ОСОБА_5 , 1995 року народження, який продовжує перебувати на утриманні батька, оскільки рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина до закінчення ним навчання та не більше ніж до досягнення 23 років.
Відповідно до довідки № 2809 від 12 червня 2018 року, в Інгульському об`єднаному управлінні ПФУ м. Миколаєва відсутня інформація в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на ОСОБА_1 за 2000-2018 роки, що свідчить про відсутність у ОСОБА_1 джерел доходу на території України. При цьому, згідно паспорту громадянина України для виїзду за кордон, останній перебував на консульському обліку та постійно мешкав поза межами України, де працював та отримував грошову винагороду, яку після повернення до України накопичив у ПАТ «А-Банк», з рахунку в якому було знято грошові кошти в розмірі 4454,61 євро із залишком на рахунку у 0 євро.
Отже, конфіскація вилучених інспектором ДФС у аеропорту «Жуляни» грошових коштів в межах санкції ст. 471 МК України призведе до позбавлення засобів на існування, нормального життя та задоволення базових потреб як самого ОСОБА_1 , так і перебуваючих на його утриманні двох дітей.
Вважали, що суспільний інтерес у даній справі є меншим, ніж мета переміщення грошових коштів через митний кордон, та є меншим, ніж негативні наслідки, які завдасть така конфіскація для ОСОБА_1 та його родини.

13 березня 2026 року від захисника Тимошина Ю.В. надійшли додаткові пояснення у справі, згідно яких, у зв`язку з неотриманням оскаржуваної постанови у строк, визначений ст. 285 КУпАП, він просив поновити строк на оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 17 серпня 2018 року та скасувати її в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді конфіскації безпосередніх предметів порушення митних правил.
Вказував, що Законом № 2058-ІХ від 16 лютого 2022 року, викладаючи ст. 471 МК України в новій редакції, скасовано додаткове стягнення у вигляді конфіскації при декларуванні валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування. 
Зазначена обставина пом`якшує відповідальність та на підставі ст. 58 Конституції України та ст. 3 МК України, підлягає застосуванню правило зворотності закону у часі, і постанова суду першої інстанції в частині застосування конфіскації в дохід держави безпосереднього предмета порушення митних правил згідно з описом предметів до протоколу про порушення митних правил № 0270/10000/18 від 19 травня 2018 року, а саме купюр номіналом 100 доларів США у кількості 38 шт. та купюр номіналом 100 євро у кількості 2 шт., підлягає скасуванню. 
Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд виходить із того, що відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Оцінюючи обґрунтованість заявленого захисником клопотання, апеляційний суд враховує, що у справі «Соколов та інші проти України» щодо ОСОБА_1 ЄСПЛ установив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у зв`язку з відмовою в доступі до судів вищих інстанцій, оскільки апеляційний суд повертав апеляційну скаргу заявника як подану на постанову суду першої інстанції після закінчення встановленого строку, обґрунтовуючи це тим, що заявник був присутнім у засіданні та був проінформований про оскаржувану постанову в цей день. При цьому відхилив аргумент заявника про пропуск установленого строку з поважної причини, яка ґрунтувалася на тому, що повний текст оскаржуваної постанови йому було вручено пізніше, вже після того, як він та його захисник неодноразово зверталися до суду першої інстанції із заявами про її надання.
Відповідно до критеріїв, викладених у прецедентній практиці ЄСПЛ, обґрунтованість тривалості провадження слід оцінювати з урахуванням конкретних обставин справи та її складності.
Статтею 6 Конвенції зобов`язано держави - учасниці Ради Європи організовувати правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання вимог пункту 1 статті 6 Конвенції разом з вимогами судового розгляду впродовж розумного строку.
Як убачається з Рішення, констатуючи порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у цій справі, ЄСПЛ погодився з доводами заявника, який надав Суду копії відповідних заяв та повідомлення про вручення, та вказав про те, що ніщо не свідчить, що суд першої інстанції дотримався свого зобов`язання за статтею 285 КУпАП щодо надання заявнику копії своєї постанови до дати, коли заявник фактично її отримав.

Враховуючи, що у рішенні ЄСПЛ «Соколов та інші проти України» щодо ОСОБА_1 , констатуючи порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у цій справі, ЄСПЛ погодився з доводами заявника, який надав Суду копії відповідних заяв та повідомлення про вручення, та вказав про те, що ніщо не свідчить, що суд першої інстанції дотримався свого зобов`язання за статтею 285 КУпАП щодо надання заявнику копії своєї постанови до дати, коли заявник фактично її отримав, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 17 серпня 2018 року у справі № 760/14761/18 захисником пропущено з поважних причин, а тому відповідно до ст. 294 КУпАП цей строк підлягає поновленню.

Захисник Тимошин Ю.В., який брав участь в судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку, підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Представник Київської міської митниці ДФС заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Від Офісу Генерального прокурора надійшов лист від 17 березня 2026 року, за змістом якого визначені законом підстави для забезпечення органами прокуратури участі у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 471 МК України, відсутні.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги з урахуванням додаткових пояснень від 13 березня 2026 року, у яких захисник Тимошин Ю.В. вважав за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції в частині застосування конфіскації в дохід держави безпосереднього предмета порушення митних правил згідно з описом предметів до протоколу про порушення митних правил № 0270/10000/18 від 19 травня 2018 року, а саме купюр номіналом 100 доларів США у кількості 38 шт. та купюр номіналом 100 євро у кількості 2 шт., апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Так, постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 серпня 2018 року у справі № 760/14761/18 визнано винним громадянина України ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 471 Митного кодексу України. Накладено на громадянина України ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, з конфіскацією в дохід держави безпосереднього предмету порушення митних правил згідно з описом предметів до протоколу про порушення митних правил № 0270/10000/18 від 19 травня 2018 року, а саме: купюри номіналом 100 доларів США у кількості 38 шт. та купюра номіналом 100 Євро у кількості 2 шт. Стягнуто з громадянина України ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 червня 2018 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшов протокол про порушення митних правил № 0270/10000/18 від 19 травня 2018 року, з якого вбачається, що 19 травня 2018 року о 17 год. 05 хв. на митному посту «Аеропорт «Київ» (Жуляни)» Київської міської митниці ДФС під час проведення вибіркового митного контролю на лінії спрощеного митного контролю «зеленого коридору» залу «Відліт» терміналу «А» Міжнародного аеропорту «Київ» (Жуляни), для проведення вибіркового митного контролю було зупинено громадянина України ОСОБА_1 , який слідував в літаком авіакомпанії «Візеір» до Нюрнбергу.
Після перетину пасажиром «білої лінії», яка відповідно до п. 1.10 Правил застосування спрощеного порядку здійснення митного контролю предметів, що переміщуються громадянами, які прямують авіаційним транспортом, затверджених наказом Державної митної служби України від 18 лютого 2006 року № 137, позначає закінчення «зеленого коридору» та після перетину якої настає відповідальність за порушення митних правил, про що зазначено на інформаційному стенді, розміщеному в зоні митного контролю, під час вибіркового митного контролю пасажира було зупинено з метою усного опитування.
При усному опитуванні було встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 переміщує готівкові кошти близькі до гранично допустимої норми дозволеної до переміщення.
Зазначений громадянин був запрошений до оглядової кімнати, де при перерахунку встановлено, що переміщував валютні цінності, а саме: 10200 (десять тисяч двісті) євро та 3800 (три тисячі вісімсот) дол. США. Пропущено через митний кордон в еквіваленті десяти тисяч євро 10000 (десять тисяч) євро.
Дії громадянина ОСОБА_1 , як стверджував представник митного органу, мають ознаки порушення митних правил, передбачені статтею 471 Митного кодексу України.
Згідно з протоколом про порушення митних правил затримано 3800 дол. США та 200 євро.
Представник митного органу Кептене Д.В. в судовому засіданні підтримав позицію Київської міської митниці ДФС щодо притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України, посилаючись на наявність в матеріалах справи достатніх доказів, які свідчать про порушення останнім митних правил.
ОСОБА_1 в судове засідання з`явився та пояснив, що метою переміщення грошових коштів через кордон було повернення заборгованості за лікування його товариша у клініці в м. Берлін ОСОБА_2 , який був тяжко хворий на онкологічне захворювання. Під час перетину кордону та переміщення зазначених коштів, ОСОБА_1 перебував під впливом тяжких обставин, душевних страждань у зв`язку із втратою товариша, оскільки останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у цей короткий проміжок часу з дати поховання до дати перетину кордону, не усвідомив вибір коридору для проходження митного оформлення та факт перетину митного кордону із перевищенням максимально дозволеної суми для обрання «зеленого коридору».

Суд першої інстанції, заслухавши пояснення представника митниці, особи, відносно якої складено протокол про порушення митних правил, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з наступних підстав.
Згідно зі ст. 486 Митного кодексу України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким порушенням.
Відповідно до пункту 2 статті 459 Митного кодексу України суб`єктами адміністративної відповідальності можуть бути громадяни, які на момент вчинення порушення митних правил досягли 16-річного віку, а при вчиненні таких порушень підприємствами - посадові особи цих підприємств.
Згідно зі ст. 471 Митного кодексу України порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор» товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 366 Митного кодексу України, громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою.
Обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території, та свідчить про факти, що мають юридичне значення.
Статтями 196, 197 Митного кодексу України встановлено порядок переміщення через митний кордон України окремих видів товарів, на які встановлені заборони або обмеження.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року №436 встановлені переліки товарів, на які встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України.
Так, відповідно до додатку 10 даної постанови, до товарів, на які встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України, віднесено банківські метали України, готівкову іноземну валюту та інше.
Частиною 3 ст. 197 МК України та Постановою Правління Національного банку України № 148 від 27 травня 2008 року (із змінами та доповненнями), якою затверджено Інструкцію про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України встановлено порядок переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню.
Так, відповідно до розділу 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України фізична особа має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро, без письмового декларування митному органу, а готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі.
Судом першої інстанції безспірно встановлено, що ОСОБА_1 митної декларації не заповнював, з приводу декларування готівкових коштів до інспекторів митниці не звертався, довідок з банку про зняття валютних коштів з власного рахунку не надав, самостійно обрав форму проходження митного контролю - проходження через «зелений коридор», чим заявив про відсутність товарів, що підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, або таких, що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження. Будь-які документи на переміщення готівкових коштів через митний кордон України у пасажира при перетині зони митного контролю були відсутні.
З пояснень, наданих ОСОБА_1 на місці виявлення у нього грошових коштів, судом першої інстанції встановлено, що він не заперечував належності саме йому усієї суми виявлених коштів в сумі 3800 доларів США та 10200 євро, пояснив даний факт своєю втомленістю та перебуванням у важкому емоційному стані, пов`язаним із втратою товариша, проти наявності у своїх діях порушення митних правил не заперечував. Проте також зазначив, що він часто буває за кордоном та обізнаний з правилами переміщення грошових коштів, що свідчить про його недбальство.

З огляду на викладене та матеріали справи у їх сукупності, а також оскільки встановлена судом першої інстанції винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, у апеляційній скарзі, з урахуванням додаткових пояснень від 13 березня 2026 року, не ставиться під сумнів, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України.

Разом із тим, згідно ст. 471 МК України, яка діяла станом на 19 травня 2018 року (дата вчинення правопорушення), порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.
Згідно ч. 1 ст. 3 МК України при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, чинні на день прийняття митної декларації органом доходів і зборів України.
У ч. 3 цієї статті визначено, що норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. Норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

Рішенням Конституційного Суду України від 21 липня 2021 року №3-р(II)/2021 у справі №3-261/2019(5915/19) визнано неконституційними окремі положення ст. 471 МК України, а саме «а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів». 

Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо адміністративної відповідальності громадян за порушення митних правил» від 16 лютого 2022 року № 2058-IX приведено положення статті 471 Митного кодексу у відповідність із Рішенням Конституційного Суду України від 21.07.2021 №3-р(II)/2021 у справі №3-261/2019(5915/19) та викладено ст. 471 МК України в наступній редакції: «Стаття 471. Недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами
1. Недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування, -
тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, згідно з офіційним курсом Національного банку України на день вчинення порушення митних правил.
2. Недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, -
тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.
3. Недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами, -
тягне за собою накладення штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої.
Примітка. Недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»)».

Згідно ст. 24 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення, зокрема, конфіскація: предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно ст. 25 КУпАП оплатне вилучення, конфіскація предметів та позбавлення права керування транспортними засобами можуть застосовуватися як основні, так і додаткові адміністративні стягнення; позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, заборона здійснення лобіювання - тільки як додаткові; інші адміністративні стягнення, зазначені в частині першій статті 24 цього Кодексу, можуть застосовуватися тільки як основні. За одне адміністративне правопорушення може бути накладено основне або основне і додаткове стягнення.

Таким чином, Законом № 2058-ІХ від 16 лютого 2022 року, викладаючи ст. 471 МК України в новій редакції, скасовано додаткове стягнення у вигляді конфіскації при декларуванні валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування. 
Зазначена обставина пом`якшує відповідальність, тому на підставі ст. 58 Конституції України та ст. 3 МК України, підлягає застосуванню правило зворотності закону у часі, і постанова суду першої інстанції в частині застосування конфіскації в дохід держави безпосереднього предмета порушення митних правил згідно з описом предметів до протоколу про порушення митних правил № 0270/10000/18 від 19 травня 2018 року, а саме купюр номіналом 100 доларів США у кількості 38 шт. та купюр номіналом 100 євро у кількості 2 шт., підлягає скасуванню. 

Крім того, апеляційний суд враховує, що ЄСПЛ у своїх рішеннях у справах «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року та «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Ісмаїлов проти рф» від 06 листопада 2008 року констатує, що втручання у право безперешкодного користування своїм майном передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини. Держава при конфіскації майна зобов`язана додержуватися критерію правомірності позбавлення майна (балансу інтересів), визначеного у статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де вказується, що ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Цей критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою (у цьому випадку регулювання поведінки всіх громадян, які перетинають кордон, шляхом застосування стягнень (штраф та конфіскація), які є як покаранням, так і стримуванням від порушення) та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб`єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з`ясованих обставин і фактів.

Означену позицію висловив і Конституційний Суд України у рішенні від 21 липня 2021 року №3-р(II)/2021 у справі №3-261/2019(5915/19), зазначивши, що переміщення валютних цінностей в сумі, що перевищує еквівалент 10 тисяч євро, без їх попереднього декларування через митний кордон України особою, яка формою митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», з огляду на специфіку організації та реалізації такої форми переміщення валютних цінностей може відбуватися без дійсного наміру особи порушувати правила митного контролю, установлені законодавством України. Якщо такого наміру немає, фактично уся шкода для державних і суспільних інтересів полягатиме у неповідомленні держави про переміщення через її митний кордон зазначених валютних цінностей, а їх конфіскація як адміністративне стягнення набуватиме непомірно каральних ознак. Тому і суспільна користь від застосування такого адміністративного стягнення відповідно до статті 471 Кодексу є незначною, тоді як сама конфіскація валютних цінностей стає надмірним тягарем для права власності особи.

Зважаючи на обставини справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, характеру вчиненого порушення, особу порушника, способу вчинення правопорушення, мету призначення стягнення та співмірність можливого стягнення вчиненому правопорушенню, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід пом`якшити стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн., без конфіскації товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил.

З огляду на викладене, постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 17 серпня 2018 року підлягає скасуванню в частині накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді конфіскації безпосередніх предметів порушення митних правил, згідно з описом предметів до протоколу про порушення митних правил № 0270/10000/18 від 19 травня 2018 року, а саме купюр номіналом 100 доларів США у кількості 38 шт. та купюр номіналом 100 євро у кількості 2 шт.

У решті постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 471 Митного кодексу України, суд, 

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника Тимошина Юрія Володимировича про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити строк на оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 17 серпня 2018 року.
Апеляційну скаргу захисника Тимошина Юрія Володимировича задовольнити.
Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 17 серпня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 471 Митного кодексу України, скасувати в частині накладення стягнення на ОСОБА_1 у вигляді конфіскації безпосередніх предметів порушення митних правил згідно з описом предметів до протоколу про порушення митних правил № 0270/10000/18 від 19 травня 2018 року, а саме купюр номіналом 100 доларів США у кількості 38 шт. та купюр номіналом 100 євро у кількості 2 шт.
У іншій частині постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 17 серпня 2018 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.