Справа № 144/446/26
Провадження № 2/144/475/26

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2026 р. с-ще Теплик
Теплицький районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Бондарук О.П.,
з участю секретаря судового засідання Сторожук О.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Теплик в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «Свеа Фінанс» до  ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,
в с т а н о в и в : 
ТОВ «Свеа Фінанс», через представника Паладич Аліну Олександрівну, звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 189/23911649 від 20.12.2019 року у розмірі 40072 грн.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив про те, що 20.12.2019 року між ТОВ «Партнер Фінанс» та  ОСОБА_1 був укладений договір №189/23911649. 
28.12.2023 року між ТОВ «Партнер Фінанс» та ТОВ «Росвен Івест Україна» (яке в подальшому змінило назву на ТОВ «Свеа Фінанс») укладено договір факторингу №01.02-91/23, у відповідності до умов якого ТОВ «Партнер Фінанс» відступило за плату належне йому право вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» відповідно до Реєстру боржників набуло права грошової вимоги до Відповідача за договором №189/23911649 від 20.12.2019 року. 
Відповідачем в загальному було сплачено 1528 грн. ОСОБА_1 свої зобов`язання за договорам не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка в загальному складає 40072 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом – 5000 грн, заборгованості за пенею - 35072 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача.
Ухвалою судді від 13 квітня 2026 року позовну заяву ТОВ «Свеа Фінанс» прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Не погоджуючись з позовними вимогами, представник відповідач ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, в якому просила частково відмовити у задоволенні позовних вимог, як безпідставних та необгрунтованих. Вважає, що сума нарахованої пені, зазначена в позові, є завищеною.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином. У поданій до суду позовній заяві позивач вказав про розгляд справи без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. 
Відповідач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Немцева О.Л. у судове засідання не з`явилися, подали заяву в якій просили позов задовольнити частково з урахуванням їх позиції, викладеної у відзиві.
Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Згідно вимог статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Судом встановлено, що 20.12.2019 року між ТОВ «Партнер Фінанс» та  ОСОБА_1 був укладений договір позики №189/23911649 (а.с.7). 
З матеріалів справи вбачається, що договір укладено в письмовій формі. 
Відповідно п.п. 1.1, 2.1, 3.1 Договору ТОВ «Партнер Фінанс» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в сумі 5000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Строк 14 днів. В першу чергу сплачується пеня, в другу чергу сплачуються проценти згідно п. 5.6 Договору, в третю чергу сплачується плата згідно п. 2.1 Договору, в четверту чергу сплачується сума позики. 
Підписанням вказаного Договору відповідач погодився з усіма його умовами. 
28.12.2023 року між ТОВ «Партнер Фінанс» та ТОВ «Росвен Івест Україна» (яке в подальшому змінило назву на ТОВ «Свеа Фінанс») укладено договір факторингу №01.02-91/23, у відповідності до умов якого ТОВ «Партнер Фінанс» відступило за плату належне йому право вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» відповідно до Реєстру боржників набуло права грошової вимоги до Відповідача за договором №189/23911649 від 20.12.2019 року (а.с. 16-23).
Згідно з копією Рішення № 1 від 25.03.2024 року, змінено назву Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на «Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (а.с. 30).
Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним Договором належним чином не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість. 
Згідно розрахунку заборгованості за договором позики № 189/23911649 від 20.12.2019 року, ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс») набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 40072 грн, з яких 5000 грн заборгованість за сумою позики; 35072 грн – заборгованість за неустойкою (а.с. 10-15).
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Частиною четвертою статті 263 ЦПК України, встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Статтею 512 ЦК України, передбачено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема внаслідок відступлення права вимоги.
Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату ( у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої (боржника).
Частиною першою статті 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
У межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. 
Судом установлено, що 20.12.2019 між сторонами укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти у сумі 5000 грн строком на 14 днів.
Умовами договору передбачено відповідальність позичальника у вигляді пені в розмірі 2 % від суми позики за кожен день прострочення виконання зобов`язання.
Оскільки строк повернення позики сплив 02.01.2020, прострочення виконання грошового зобов`язання настало з 03.01.2020.
Відповідно до статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Разом з тим суд враховує спеціальні положення законодавства, прийняті у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19.
Відповідно до пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), позичальник звільняється від обов`язку сплачувати неустойку (штраф, пеню) за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 карантин на всій території України установлено з 12.03.2020.
Таким чином, нарахування пені після 12.03.2020 суперечить вимогам закону та не підлягає задоволенню.
Враховуючи суму позики 5000 грн, розмір пені за один день становить: 5000 грн ? 2 % = 100 грн. 
Отже, обґрунтованим є нарахування пені лише за період з 03.01.2020 по 11.03.2020 включно, тобто за 69 календарних днів.
Враховуючи встановлений договором розмір пені — 2 % від суми позики 5000 грн, розмір пені становить: 100 грн ? 69 днів = 6900 грн.
Разом з тим відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений судом, якщо він значно перевищує розмір збитків або за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Суд враховує, що встановлений договором розмір пені — 2 % за кожен день прострочення — фактично становить 730 % річних, що є явно неспівмірним наслідкам порушення зобов`язання, не відповідає засадам розумності, добросовісності та справедливості, визначеним статтею 3 ЦК України, а тому підлягає зменшенню.
З урахуванням принципів справедливості, співмірності відповідальності та балансу інтересів сторін суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до 2000 грн.
За таких обставин позовні вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню у сумі 2000 грн, а в іншій частині — відмові.
Враховуючи вище зазначене та те, що отримані кредитні кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 189/23911649 від 20.12.2019 року у розмірі 7000 грн, з яких 5000 грн - сума основного боргу; 2000 грн – сума нарахованої пені. 
Згідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 вказаної статті інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Тому, з відповідача на користь позивача, слід стягнути судовий збір в розмірі 465,08 грн, оскільки позовну заяву задоволено частково.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 530, 610, 612, 629, 1050, 1054, 1048 ЦК України, суд
у х в а л и в :
Позовну заяву ТОВ «Свеа Фінанс» до  ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «Свеа Фінанс» (код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8) заборгованість за договором № 189/23911649 від 20.12.2019 року у розмірі 7000 грн та судовий збір у розмірі 465,80 грн. 
В іншій частині відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач - ТОВ «Свеа Фінанс», місцезнаходження: вул. Іллінська, 8 м. Київ, 04070, код ЄДРПОУ 37616221.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Представник відповідача – адвокат Немцева Олена Леонідівна, адреса: АДРЕСА_2 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №6442 від 25.06.2025 року
Повний текст рішення складено 12.05.2026 року.

Суддя