Справа № 209/6622/25
Провадження № 2/209/972/26

РІШЕННЯ
Іменем України

11 червня 2026 року Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі: 
головуючого - судді Юрченко Я.О.,
за участю: 
секретаря судового засідання Гонян Л.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»» Усенка Михайла Ігоровича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача до суду надійшла позовна заява, в якій він просить суд: стягнути з відповідача ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 104154594 від 27.02.2024 року у сумі 28440,00 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн. та правничу допомогу 8000,00 грн.. В обґрунтування своїх вимог, представник позивача у позовній заяві посилається на те, що 27.02.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 104154594, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 8000,00 грн. та зобов`язувався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором.
Взятий на себе обов`язок позивач виконав належним чином, відповідач отримав грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору.
25.06.2024 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № 109-МЛ/Т від 25.06.2024 року, відповідно до умов якого ТОВ ««Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором № 104154594 від 27.02.2024 року.
Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача.
Станом на день звернення до суду з даним позовом заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню грошових коштів, сплати відсотків за користування кредитом, комісії, становить 28440,00 грн..
Оскільки на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів банку, тому позивач змушений був звернутися в суд з даним позовом. Просить задовольнити позовні вимоги і стягнути з відповідача вищевказану заборгованість і судові витрати.
Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 вересня 2025 року вказана позовна заява передана для розгляду судді Юрченко Я.О. (а.с. 46).
Відповідно до ч. 6 ст.187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
01 вересня 2025 року згідно з вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача.
02 жовтня 2025 року надійшла відповідь з відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с. 47).
Ухвалою судді від 03 жовтня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»» Усенка Михайла Ігоровича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 48).
30.10.2025 року та 06.01.2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача подано клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 52,60).
Представником відповідача Гаркушею В.В. через підсистему «Електронний суд» від 21.01.2026 року за вх. 953 подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просила відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаюсь на те, що відповідно до договору відступлення прав вимоги №109-МЛ/Т від 25.06.2024 ТОВ «Мілоан» передало ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (далі - Позивач) права вимоги до боржників вказаними у Реєстрі боржників. Так, згідно реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 109-МЛ/Т від 25.06.2024 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в розмірі 28440,00 грн., яка складається з – 8000,00 грн.– прострочена заборгованість за сумою кредиту, 19080,00 грн. – прострочена заборгованість за сумою відсотків, 1360,00 грн. – прострочена заборгованість за комісією. Вважає, позовні вимоги позивача не доведеним та необґрунтованими виходячи з наступного. Відповідач не здійснював і не знав про існування оформленого кредитного договору, а дізнався тільки після того, як позивач звернувся до суду. Також відсутні докази того, що саме відповідач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, відсутні докази отримання, саме ним цього одноразового ідентифікатора, відсутні докази реєстрації, саме відповідача у інформаційно-телекомунікаційній системі позивача, відсутні докази отримання ним коштів за вказаним кредитним договором. Таким чином, відсутні правові підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача кредитної заборгованості, оскільки належних та допустимих доказів про те, що було надано кредити відповідачу у розмірі 28440,00 грн. не надано. Окремо зауважує щодо розрахунку суми заборгованості по несплаченим процентам за користування кредитом. Доцільність та співмірність відсотків за користування кредитом визначаються обґрунтованістю процентної ставки, яка має відповідати ризикам кредитора та умовам кредитного договору. Важливо, щоб відсотки були прозорими, зрозумілими та не містили прихованих платежів. Застосування завищених чи неспівмірних відсотків може бути оскаржено в суді. Доцільність відсотків за користування кредитом полягає в тому, щоб вони були достатніми для покриття витрат банку на надання кредиту, включаючи ризик неповернення коштів, а також для отримання прибутку. Процентна ставка повинна бути економічно обґрунтованою та відповідати ринковій ситуації. Наприклад, якщо банк надає кредит під заставу, процентна ставка може бути нижчою, ніж на кредит без застави, оскільки ризик для банку менший. Співмірність відсотків означає, що вони не повинні бути надмірно високими та ставити позичальника у невигідне фінансове становище. Законодавство передбачає, що процентна ставка за кредитним договором не може бути явно несправедливою по відношенню до споживача. Позичальник має право вимагати перерахунок процентів, якщо вважає їх завищеними, і може звернутися до суду для захисту своїх прав. Тому, позовні вимоги щодо стягнення простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 28440,00 грн. не підлягають задоволенню, оскільки встановлений договором розмір відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання є несправедливим та порушує принцип розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків, яка перевищує подвійну облікову ставки Національного банку України та становить більше ніж п`ятнадцять відсотків простроченого платежу (а.с.68-71).
Ухвалою суду від 03.03.2026 року, за клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Кредит-Капітал» оригінал електронного договору № 104154594, укладеного 27.02.2024 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (а.с.82).
На виконання ухвали Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 03.03.2026 року, 04.06.2026 року через канцелярію суду за вх. 7346 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Кредит-Капітал» на оптичному носії інформації (CD-диску) надано оригінал електронного договору № 104154594, укладеного 27.02.2024 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (а.с.95).
28.05.2026 року представником відповідача Гаркушею В.В. через підсистему «Електронний суд» за вх. 12508 скеровані додаткові пояснення, відповідно до яких просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи свою позицію тим, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, оскільки розрахунок прострочених відсотків у сумі 19 080,00 грн проведено всупереч обмеженням денної процентної ставки, встановленим Законом України № 3498-IX, що діяв на момент укладення договору, у зв`язку з чим умови договору щодо нарахування процентів у розмірі 2,1% та 2,3% на день є нікчемними, несправедливими та порушують принцип добросовісності (а.с.101-102).
Представник позивача разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Про розгляд справи та подані відповідачем процесуальні документи позивач повідомлений належним чином через кабінет в підсистемі «Електронний суд», проте правом на подання відповіді на відзив не скористався.
Представником відповідача Гаркушою В.В. 11.06.2026 року через електронну пошту суду скеровано заяву, в якій просить розгляд справи проводити за відсутності відповідача та його представника. Вказує, що позовні вимоги відповідач не визнає в повному обсязі.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, 27.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 104154594 в електронній формі шляхом підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 8000 гривень, строком на 105 днів.
Відповідно до умов договору - детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 (а.с.11) до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі, що підтверджується копією договору про надання споживчого кредиту № 104154594 від 27.02.2024 року (а.с. 5-10).
Зі змісту кредитного договору від 27.02.2024 року вбачається, що при його укладенні позичальником було вказано значну за обсягом і інформативністю кількість особистих даних, зокрема прізвище, ім`я та по батькові, дата народження, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податку, адреса реєстрації та місця фактичного проживання, номер мобільного, та електронна адреса.
Договір про споживчий кредит укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» та підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що підтверджено довідкою про ідентифікацію.
Законом України «Про електронну комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Положення ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» виконав умови договору про споживчий кредит та перерахував шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки відповідача кошти в розмірі 8000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» № 83737269 від 27.02.2024 року (а.с.14).
Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
25.06.2024 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № 109-МЛ/Т від 25.06.2024 року, відповідно до умов якого ТОВ ««Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором № 104154594 від 27.02.2024 року, сума та розрахунок заборгованості було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан», що підтверджено копією договору відступлення прав вимоги № 109-МЛ/Т від 25.06.2024 року (а.с.16-20).
Таким чином, первинний кредитор ТОВ «Мілоан» передав ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до Договору про відступлення № 109-МЛ/Т від 25.06.2024 року разом з матеріалами кредитної справи і довідку про ідентифікацію, яка підтверджує, що відповідач, з яким укладено договір про споживчий кредит № 104154594 від 27.02.2024 року ідентифікований. Акцепт договору відповідачем вчинено з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» направлено відповідачу ОСОБА_1 претензію про укладення договору про відступлення права грошової вимоги № 109-МЛ/Т від 25.06.2024 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит- Капітал», яким право вимоги за кредитним договором № 104154594 від 27.02.2024 року відступлене ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал».
Також відповідачу направлено повідомлення - вимога про необхідність сплати боргу в розмірі 28440,00 грн..
Сума заборгованості відповідача становить 28440,00 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту – 8000,00 грн., заборгованість за відсотками 19080,00 грн., заборгованість за комісією – 1360,00 грн..
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.
З огляду на зазначені норми права, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч.6 ст.11 Закону України №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
В частині 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За приписами ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 ЦК України)
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 2 ст. 615 ЦК України).
Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором.
Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Як встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 104154594 від 27.02.2024 року виконало в повному обсязі, та надав відповідачу кредит у загальному розмірі 8000,00 грн., шляхом перерахування кредитних коштів на карту № НОМЕР_1 . Натомість відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, що призвело до виникнення боргу.
Таким чином, встановивши факт укладення між сторонами кредитного договору, а також факт отримання відповідачем коштів за договором кредиту та їх неповернення у відповідності до умов вказаного договору та у строки визначені сторонами, суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8000,00 грн..
При розгляді позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_1 19080, грн. заборгованості за відсотками по кредитному договору за період з 27.02.2024 року по 11.06.2024 року, суд враховує наступне.
22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023.
Указаним Законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема статтю 8 доповнено частиною п`ятою такого змісту «Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %».
Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» (Розділ 4 Прикінцеві та перехідні положення, частина 17), тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2.5 %; протягом наступних 120 днів 1.5 %.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12.2023 по 22.04.2024 включно, денна процентна ставка має бути не більше 2,5% на день, з 23.04.2024 по 20.08.2024 - не більше 1,5% на день, з 21.08.2024 і надалі не більше 1% на день.
Також, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», частиною 2 розділу 2 Прикінцеві та перехідні положення встановлено, що дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Як вбачається з матеріалів справи, що договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 про надання фінансового кредиту № 104154594 був укладений 27.02.2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (24 грудня 2023 року), отже, станом на дату укладення договору кредитодавець міг застосовувати максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений Законом України «Про споживче кредитування», лише у розмірі 2,5 %, 1,5% та 1% .
Заборгованість відповідача за процентами в період з 27.02.2024 по 11.06.2024 нараховувалась за відсотковою ставкою 2,43 %, що на думку суду не в повній мірі відповідає вищезазначеним нормам законодавства, оскільки за період з 23.04.2024 по 11.06.2024 максимальний розмір відсотків не міг перевищувати 1,5 %.
Отже з врахуванням викладеного, слід дійти висновку, що відсотки за користування кредитними коштами за вказаним кредитним договором розраховуються наступним чином:
27.02.2024 року по 22.04.2024 року, 8000,00грн. х 2,43% (процентна ставка) х 56 днів = 10886,40 грн.;
23.04.2024 року по 11.06.2024 року, 8000,00грн. х 1,5% (процентна ставка) х 49 днів= 5880,00 грн.
Загалом проценти: 10886,40 грн. + 5880,00 грн. = 16766,40 грн..
Враховуючи, що станом на час звернення до суду позивачем пред`явлено вимогу про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 16766,40 грн., суд, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню прострочена заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 16766,40 грн..
Натомість, стосовно стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з комісії, то суд вказує, що Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18.
Так згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України згідно із Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 5-30 год. 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу.
Враховуючи вищезазначене, вимоги про стягнення неустойки за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) грошового зобов`язання, суперечать законодавству.
На підставі переліченого вмотивування вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»» про стягнення з ОСОБА_1 комісії у розмірі 1360,00 грн. задоволенню не підлягають.
Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. суд зазначає наступне.
За ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог.
До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору № 0107 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року; акт № Д/1394 від 20.08.2025 року та детальний опис наданих послуг до акту № Д/1394 за договором про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025 року (а.с.35-38).
Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн., суд приймає до уваги викладене нижче.
Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Тому суд, при розподілі витрат на професійну правничу допомогу, враховує, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому суд вважає за необхідне зменшити суму стягнення з відповідача на користь позивача до 3000,00 грн. витрат на правову допомогу. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають до задоволення частково в сумі 24766,40 грн. яких: заборгованість за тілом кредиту 8000,00 гривень; заборгованість за відсотками за користування кредитом 16766,40 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.      
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково на суму 24766,40 грн., стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2109,50 грн., що пропорційно розміру задоволених позовних вимог (24766,40х2422,40:28440,00=2109,50).  
На підставі викладеного, керуючись ст. 525, 526, 530, 611, 1054, 1055, 1050 ЦК України, ст.ст.12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»» Усенка Михайла Ігоровича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»» (ЄДРПОУ 35234236, юридична адреса: 79018, місто Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, кор. 28) заборгованість за кредитним договором № 104154594 від 27.02.2024 року у сумі 24766 (двадцять чотири тисячі сімсот шістдесят шість) гривень 40 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2109 (дві тисячі сто дев`ять) гривень 50 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»» (ЄДРПОУ 35234236, юридична адреса: 79018, місто Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, кор. 28) витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк на оскарження обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 11 червня 2026 року.

Суддя         Я.О.Юрченко