УХВАЛА

02 червня 2026 року 
м. Київ
cправа № 910/12930/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мамалуй О.О. - головуючий, Кондратова І.Д., Кролевець О.А., 
розглянувши заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
про відвід судді Кондратової І.Д. від розгляду справи № 910/12930/18
за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2025
у складі колегії суддів: Гаврилюк О.М. - головуючий, Ткаченко Б.О., Євсіков О.О.
та на рішення господарського суду міста Києва від 05.09.2023
суддя: Літвінова М.Є.
у справі № 910/12930/18
за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що діє як ліквідатор публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Даніель"
до: 1.  ОСОБА_1 ,
2.  ОСОБА_2 ,
3.  ОСОБА_3 ,
4.  ОСОБА_4 ,
5.  ОСОБА_5 ,
6.  ОСОБА_6 ,
7.  ОСОБА_7 ,
8.  ОСОБА_8 ,
9.  ОСОБА_9 ,
10.  ОСОБА_10 ,
11.  ОСОБА_11 ,
12.  ОСОБА_12 ,
13.  ОСОБА_13 ,
14.  ОСОБА_14 ,
15.  ОСОБА_15 ,
16.  ОСОБА_16 ,
17.  ОСОБА_17 ,
18.  ОСОБА_18 ,
19.  ОСОБА_19 ,
20.  ОСОБА_20 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Національний банк України,
про стягнення 1 127 474 605,62 грн,
ВСТАНОВИВ:

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 та на рішення господарського суду міста Києва від 05.09.2023 у справі № 910/12930/18, в якій просить Суд скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 15.01.2026 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 та на рішення господарського суду міста Києва від 05.09.2023 у справі № 910/12930/18, розгляд справи призначено на 16.04.2026 о 12:10.

Ухвалою Верховного Суду від 16.04.2026 у судовому засіданні оголошено перерву до 04.06.2026.

Розпорядженням заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 28.05.2026 № 32.2-01/776 у зв`язку з відпусткою судді Студенця В.І., призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 910/12930/18.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2026 для розгляду справи № 910/12930/18 визначено склад колегії суддів: Мамалуй О.О. - головуючий, Кондратова І.Д., Кролевець О.А.

02.06.2026 до Верховного Суду надійшла заява Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (сформована в системі «Електронний суд» 01.06.2026) про відвід судді Кондратової І.Д. від розгляду справи № 910/12930/18 на підставі пункту 5 частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

В обґрунтування поданого відводу заявник стверджує про наявність обставин, які свідчать про необ?єктивність та упередженість судді Кондратової І.Д.
Заявник зазначає, що у спорах за позовами Фонду гарантування фізичних осіб на рівні касаційної інстанції відсутня правова визначеність, натомість результат розгляду справи напряму залежить від складу колегії суддів Верховного Суду, у провадженні якої вона перебуває. 

За твердженням заявника, аналіз судової практики свідчить, що суддя Верховного Суду Кондратова Ірина Дмитрівна (переважно у колегіях із суддею Губенко Н.М. та Студенцем В.І.) формує системний підхід, спрямований на скасування рішень, прийнятих на користь Фонду гарантування фізичних осіб або ж залишає в силі рішення про відмову в позовах, вибірково застосовуючи судову практику та ігноруючи при цьому: висновки Верховного Суду щодо презумпції вини заподіювача шкоди; власні правові позиції, викладені у складі колегій Верховного Суду; встановлені кримінальними судами факти протиправної поведінки пов`язаних із банками осіб.

На думку Фонду, це підтверджується результатами розгляду справ №910/9833/21, №758/5941/20, №910/13722/22, який відбувався за участі судді Кондратової І.Д. 

На переконання Фонду у судді Верховного Суду Кондратової І.Д. вже склалися сталі внутрішні суб`єктивні переконання проти задоволення позовних вимог Фонду. Ситуація, коли результат розгляду справ залежить не від доказової бази та повноти встановлення збитків, а від персонального складу колегії, грубо порушує принципи рівності перед законом (ст. 7 ГПК), змагальності (ст. 13 ГПК) та диспозитивності (ст. 14 ГПК). 

Фонд зазначає, що суддя Верховного Суду Кондратова Ірина Дмитрівна під час здійснення правосуддя у судових справах, неодноразово висловлювала свою незгоду з правовими позиціями своїх колег та, як виглядає, прямо протидіє задоволенню позовних вимог Фонду гарантування, незважаючи на існування правових висновків Верховного Суду (в тому числі Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду) у аналогічних судових справах, повністю ігноруючи їх.

Крім того, на думку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про неупередженість та безсторонність судді Верховного Суду Кондратової І.Д. свідчить той факт, що Фондом гарантування ще 19.02.2026 до Вищої ради правосуддя подано Дисциплінарну скаргу щодо судді Кондратової Ірини Дмитрівни, яка зареєстрована за єдиним унікальним номером справи 93/0/13-26 від 23.02.2026. За твердженням скаржника, перебування на розгляді ВРП скарги Фонду гарантування щодо дій судді Кондратової І.Д. вказує на наявність тривалого, об`єктивного та реального конфлікту між заявником (позивачем) та суддею.
З огляду на зазначене та з метою забезпечення довіри учасників справи №910/12930/18 до судових рішень, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вважає, що наявна необхідність задоволення його заяви про відвід судді Кондратової І.Д. від цієї справи.

Згідно з частинами першою-третьою статті 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Ураховуючи, що заява про відвід судді Кондратової І.Д. від цієї справи надійшла до суду за два робочі дні до судового засідання 04.06.2026, то така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід суддів вирішується судом, що розглядає справу.

Верховний Суд зазначає, що наведені Фондом гарантування обставини, які на його думку, у розумінні пункту 5 частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України викликають сумнів у неупередженості судді Кондратової І.Д., є необґрунтованими з огляду на таке.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 35, 36 ГПК.

У силу положень частин 2 та 3 статті 38 ГПК з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим.

Наведені норми передбачають обов`язкові підстави для відводу (самовідводу) судді. Втім, посилання на відповідну обставину повинно бути обґрунтованим, а сама обставина - такою, що дійсно викликає сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, колегії суддів.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Відповідно до статті 35 ГПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:
1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;
2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;
3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;
4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;
5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до частини першої, другої статті 48 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Стаття 6 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49 рішення ЄСПЛ у справі "Білуха проти України").

У пункті 52 цього ж рішення щодо об`єктивного критерію зазначено, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Водночас особиста безсторонність суду, як суб`єктивний критерій, презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення Європейського суду з прав людини "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.07.2010).

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Водночас згідно з частиною четвертою статті 35 ГПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Верховний Суд наголошує, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Отже, оскільки презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного, заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи.

І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Метою відводу судді або складу суду є уникнення будь-яких ситуацій, які б свідчили про зацікавленість у розгляді справи, впливали на об`єктивність під час оцінки обставин справи та прийняття у ній рішення.

Доводи, що викладені у заяві Фонду базуються виключно на припущеннях, а також на незгоді з ухваленими цим суддею судовими рішеннями під час розгляду подібних справ.

Оцінивши доводи, які викладені у заяві про відвід судді Кондратової І.Д., враховуючи положення статті 35 ГПК України, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що заява Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відвід судді Кондратової І.Д. від розгляду справи № 910/12930/18 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 35, 38, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відвід судді Кондратової І.Д. від розгляду справи № 910/12930/18 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя О. О. Мамалуй
Судді І. Д. Кондратова
О. А. Кролевець