ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 397/116/26	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Кругового О.О., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2026 р. (суддя Мирошниченко Д.В.) в адміністративній справі №397/116/26 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд визнати протиправною та скасувати постанову № 23 від 22.01.2026, винесену ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
В обґрунтування позовних вимог вказувалось на те, що стягнення на позивача спірною постановою було накладено з порушенням строку згідно ч. 9 ст. 38 КУпАП; зміст вчиненого ним правопорушення у спірній постанові не відповідає змісту вчиненого правопорушення, описаного у протоколі про адміністративне правопорушення; дії відповідача вчинені у непередбаченій законом формі.
Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2026 р. у задоволенні позову відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги наведені доводи позовної заяви, сплив строку притягнення його до адміністративної відповідальності, безпідставний вихід суду першої інстанції за межі предмету спору. Скаржник вказує, що 06.10.2026 він самостійно прибув до відповідача, де отримав направлення на проходження військово-лікарської комісії, подав заяву про визнання вини (неявку за повісткою), сплатив штраф.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обгрунтоване.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України. Обґрунтування обраного апеляційним судом виду провадження (письмове) наведено в ухвалі суду від 21 квітня 2026 р.
Судом першої інстанції встановлено, що 22.01.2026 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 стосовно позивача винесено постанову № 23 по справі про адміністративне правопорушення, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за наступних обставин: 24.12.2025 ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся до органів Національної поліції в порядку ч. 3 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» про доставлення військовозобов`язаного ОСОБА_1 , який був визнаний обмежено придатним до військової служби до 04.05.2024 набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21 березня 2024 року № 3621-ІХ, але не пройшов протягом дев`яти місяців до 05.06.2025 повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, тим самим не виконав вимоги пункту 2 розділу II цього Закону, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 09.01.2025 військовозобов`язаний ОСОБА_1 прибув самостійно до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де складено адміністративний протокол. В Україні з 17 березня 2014 року діє особливий період після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Документів про проходження повторного медичного огляду для визначення придатності до військової служби до 05.06.2025 військовозобов`язаний ОСОБА_1 не надав. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірної постанови, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.
Щодо обставин у справі колегія суддів встановила наступне:
1) Протокол № 23 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП щодо позивача датовано 09.01.2026 (а.с.12).
2) Постанова № 23 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП прийнята 22 січня 2026 р. (а.с.13).
В апеляційній скарзі, яка датована 05.03.2026, позивач вказує, що він прибув самостійно до відповідача « 06.10.2026», що не може вважатись достовірною датою.
У постанові № 23 зазначено, що ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 « 09.01.2025», де складено адміністративний протокол. Однак, протокол № 23 датований 09.01.2026.
Отже, датою самостійного прибуття ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 є 09.01.2026.
Щодо доводів апеляційної скарги про порушення відповідачем строку притягнення до адміністративної відповідальності.
За приписами частини 7 статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Адміністративне стягнення застосовано відповідачем 22 січня 2026 р., тобто в межах одного року з дня його вчинення (06 червня 2025 р.), тому підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - відсутні.
Щодо суті порушення.
Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та накладено адміністративне стягнення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває.
Згідно з пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» в редакції Закону № 4235-IX від 12.02.2025, установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Зважаючи на те, що позивач визнаний обмежено придатним до військової служби у воєнний час, він був зобов`язаний до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд.
Позивач вимоги зазначеного Закону у встановлений строк не виконав.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та правомірність спірної постанови. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2026 р. в адміністративній справі №397/116/26- залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 19 червня 2026 р. і касаційному оскарженню не підлягає відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя Н.І. Малиш 

суддя О.О. Круговий