Справа № 185/4120/26
Провадження № 2/185/5466/26
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

15 червня 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О. за участю секретаря судового засідання Гоцій А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди 

В С Т А Н О В И В 

Позивач звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди.
Позиція позивача 
Позивач посилається на те, що він працював на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», внаслідок роботи на підприємстві він втратив професійну працездатність. 
Позивач просить стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 245 000.00 грн.
Ухвалою від 26 березня 2026 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Заяви та клопотання відповідача
Відповідач звернувся до суду з відзивом на позовну заяву у якому просив суду задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 
Фактичні обставини, встановлені судом 
ОСОБА_1 працював на підприємствах групи ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ». 
28.02.2018р. Позивач був звільнений з роботи за згодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України).
26 лютого 1996 року було складено та затверджено акт про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 № 207. 
Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 26 квітня 1996 року серії 2-18 № 057646 позивачу первинно визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 40% через трудове каліцтво. 
Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 15 травня 2014 року серії АБ № 0006677 позивачу повторно безстроково визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 40% через трудове каліцтво. 
Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 15 травня 2014 року серії 10 ААГ № 009022 позивачу повторно безстроково встановлено третю групу інвалідності через трудове каліцтво.
У довідці МСЕК наявні розбіжності між датою проведення огляду та датою акту, на підставі якого Позивачу встановлено первинно втрату професійної працездатності («ступінь втрати працездатності у відсотках: 40 % на підставі акту від 29.11.1996 року»). 
Зазначена невідповідність ставить під сумнів належність та достовірність документів, що були підставою для прийняття рішення МСЕК, а також унеможливлює однозначне встановлення дати та правових підстав визначення ступеня втрати працездатності.
1.1. Відповідно до п. 11 акту форми Н-1 №207 вказано на обставини, за яких стався нещасний випадок, а саме: 
«29 листопада 1995 року рухаючись на власному автомобілі, який ОСОБА_1 постійно використовував для виконання своїх трудових обов`язків, після роз`їзду зі зустрічним автомобілем, він з`їхав на слизьку узбіччя праворуч по ходу руху, а потім з`їхав у кювет і здійснив наїзд на дерево, внаслідок чого отримав, тяжкі тілесні ушкодження у вигляді перелому лонної кістки тазу, переломів УП-УШ ребер, перелому щелепи». 
Обставини дорожньо-транспортної пригоди свідчать про те, що її настання було зумовлене дорожньою обстановкою та несприятливими погодними умовами, а саме слизьким узбіччям, унаслідок чого водій втратив керування транспортним засобом та здійснив з`їзд у кювет із подальшим наїздом на дерево. Зазначені обставини не пов`язані з дією чи бездіяльністю підприємства та не перебували під його контролем.
Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), а саме — раптової ожеледиці та слизького стану узбіччя дороги, які мали надзвичайний і невідворотний характер та об`єктивно унеможливили безпечне керування транспортним засобом.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
У наведеній ситуації таких обставин не зазначено. Навпаки, з обставини, за яких стався нещасний випадок (акт Н-1 №207), випливає, що:
?автомобіль був власним транспортним засобом ОСОБА_1 ; 
?дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок заносу автомобіля на слизькому узбіччі; 
?відсутні відомості про технічну несправність автомобіля; 
?відсутні відомості про порушення підприємством правил охорони праці; 
?відсутні докази того, що роботодавець примушував працівника діяти з порушенням правил дорожнього руху чи експлуатації транспорту.
Відповідно до ч.1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Оскільки, отримані ОСОБА_1 тілесні ушкодження є наслідком дорожньо-транспортної пригоди, а не наслідком порушення підприємством вимог законодавства про охорону праці чи неналежного виконання роботодавцем своїх обов`язків - підстави для відшкодування моральної шкоди Відповідачем відсутні.
Це також підтверджується й тим, що в п.13.2 Акту Н-1 №207, вказано, що вина підприємства відсутня. 
Керуючись ст.ст.2,12,19,81,89,263,265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди – відмовити.
Витрати на судовий збір компенсувати за рахунок держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя:	  	В. О. Головін