ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/1665/26
25 травня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 через представника звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (далі - ГУ ПФУ в м.Києві, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільський області (далі - ГУ ПФУ в Тернопільський області, відповідач 2), у якому просить: 
визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 22.01.2026 №262940021145 про відмову в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку ОСОБА_1 відповідно до положень статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII);
зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві призначити й виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до положень статті 55 Закону № 796-ХІІ, починаючи з 14.01.2026.
Позов обґрунтований тим, що позивач звернулася із заявою до ГУ ПФУ в м. Києві про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII, подавши необхідні документи. Рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області від 22.01.2026 їй відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку через недостатність часу (періоду) проживання (роботи) в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993. До такого періоду не зараховано період проживання з 26.04.1986 по 05.06.1995 згідно довідки №380 від 06.05.2025, оскільки відсутня інформація про постійне місце проживання, окрім того в період з 26.04.1986 по 04.1987 згідно свідоцтва №223990 заявниця навчалася, однак неможливо встановити назву та місце знаходження навчального закладу та в період з 01.09.1987 по 30.06.1991 заявниця навчалася в Київському інституті народного господарства, однак місто Київ не відноситься до територій радіоактивного забруднення.
Представник позивача не погоджується з такою відмовою органу пенсійного фонду та зазначає, що ОСОБА_1 належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, на підтвердження чого надане відповідне посвідчення, та має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, оскільки проживала та працювала на території зони посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993. Про факт проживання позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю, з поміж іншого, вказує довідка №380 від 06.05.2025, видана Вишгородською міською радою. При цьому із змісту свідоцтва №223990 можливо встановити територіальну належність навчального закладу, оскільки у ньому зазначено населений пункт - Вишгородський, що свідчить про проходження навчання саме на території Вишгородського району.
Щодо навчання позивача у Київському інституті народного господарства у період з 01.09.1987 по 30.06.1991 вказує, що сам факт навчання у місті Києві не свідчить про зміну її постійного місця проживання. ОСОБА_1 фактично проживала у місті Вишгород та щоденно здійснювала поїздки до міста Києва для відвідування навчального закладу. Факт її постійного проживання у місті Вишгород підтверджується також актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 06.05.2025, складеним у присутності свідків.
З огляду на такі обставини та відмову у призначенні пенсії, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
ГУ ПФУ в Тернопільській області у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує та зазначає, що рішенням від 22.01.2026 ОСОБА_1 відмовлено в призначені пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання (роботи) станом на 01.01.1993 у зоні посиленого радіологічного контролю. Період роботи (проживання) позивача на території радіоактивного забруднення відповідно до статті 55 Закону №796-XII становить 10 місяців 22 дні при необхідних 4 роки. До періодів проживання в зоні посиленого радіологічного контролю не зараховано період проживання з 26.04.1986 по 05.06.1995 згідно довідки №380 від 06.05.2025, оскільки відсутня інформація про постійне місце проживання, окрім того в період з 26.04.1986 по 04.1987 згідно свідоцтва №223990 позивач навчалася, однак неможливо встановити назву та місце заходження навчального закладу та в період з 01.09.1987 по 30.06.1991 позивач навчалася в Київському інституті народного господарства, однак місто Київ не відноситься до територій радіоактивного забруднення. Наявність посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII. Вагомим у цьому випадку є встановлений факту фізичного перебування особи, яка постійно проживала або постійно працювала у зоні посиленого радіологічного контролю. У задоволенні позову просить відмовити повністю (а.с.79-81).
ГУ ПФУ в м.Києві надані матеріали відмовної пенсійної справи позивача (а.с.24-37, 39-76).
Інших заяв по суті справи не надходило.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.01.2026 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII (а.с.24). До заяви долучила копії документів, необхідних для призначення пенсії.
За принципом екстериторіальності така заява розглядалася ГУ ПФУ в Тернопільській області, рішенням якого від 22.01.2026 №262940021145 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання (роботи) станом на 01.01.1993 у зоні посиленого радіологічного контролю.
У рішенні вказано, що вік заявниці становить 55 років 11 місяців, страховий стаж особи складає 37 років 00 місяців 25 днів.
Зі змісті цього ж рішення за наданими документами підтверджено факт проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 – 10 місяців 28 днів, до якого не зараховано період проживання з 26.04.1986 по 05.06.1995 згідно довідки №380 від 06.05.2025, оскільки відсутня інформація про постійне місце проживання, окрім того в період з 26.04.1986 по 04.1987 згідно свідоцтва №223990 позивачка навчалася, однак неможливо встановити назву та місце заходження навчального закладу та в період з 01.09.1987 по 30.06.1991 позивачка навчалася в Київському інституті народного господарства, однак місто Київ не відноситься до територій радіоактивного забруднення (а.с.36).
Позивач вважає, що відмова ГУ ПФУ в Тернопільській області у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку є протиправною, порушує її право на соціальний захист, а тому звернулася до суду з цим позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує такі нормативно-правові акти.
Закон України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 №796-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, визначено статтею 55 Закону №796-ХІІ. Згідно з частиною третьою цієї статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” і цього Закону.
Приписами пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи:
особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - зменшення віку передбачено на 2 роки* та додатково 1 за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.
*Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Аналіз наведених положень Закону свідчить, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року.
При цьому, особам, які додатково до зазначеної умови постійно проживали у зоні посиленого радіологічного контролю в період з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року, ще встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.
Особам, які постійно не працювали/постійно не проживали в зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року, але постійного проживали/постійно працювали у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року, зменшення пенсійного віку застосовується без початкової величини зменшення пенсійного віку, з розрахунку - 1 рік за 3 роки проживання/роботи.
Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року. Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” і цього Закону (частини друга та третя статті 55 Закону №796-XII).
Виходячи зі змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26.04.1986. Отже, щодо проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом 4 років станом на 01.01.1993, то його необхідно обраховувати з 26.04.1986 по 01.01.1993. Вказане пов`язане із поняттям виникнення зони посиленого радіологічного контролю, яке згідно чинного законодавства нерозривно пов`язано із моментом аварії на Чорнобильській АЕС.
За умовами частини першої статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі – Закон № 1058-IV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII.
Положення Закону №796-ХІІ за дотриманням умов, визначених у ньому, дозволяють зменшувати пенсійний вік особи, але не більше 5 років, та, відповідно, необхідний стаж.
Зі змісту рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 22.01.2026 слідує, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання (роботи) станом на 01.01.1993 у зоні посиленого радіологічного контролю.
Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1).
У підпункті 7 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1 наведено перелік документів, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи, а саме:
для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;
для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;
для осіб, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році, додаються документи, видані Житомирською або Київською облдержадміністраціями;
посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”).
Судом встановлено, що 04.03.1994 Київська обласна державна адміністрація видала ОСОБА_1 посвідчення громадянки, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), серії НОМЕР_1 (а.с.34).
Водночас для отримання права на пільгу – призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку (зменшення необхідного стажу) наявність цього посвідчення не є достатньої умовою, натомість суд має встановити факт проживання позивачки з 26.04.1986 по 01.01.1993 не менше 4 роківу у зоні посиленого радіологічного контролю. При виконанні цієї умови, у разі проживання особи з 26.04.1986 по 31.07.1986 у зоні посиленого радіологічного контролю – виникає право на застосування початкової величини зниження пенсійного віку 2 роки, а в разі проживання до 01.01.1993 не менше 4 років - наявне право на пільгу щодо зменшення пенсійного віку на 1 рік за кожні 3 роки проживання/роботи).
У спірних правовідносинах за наданими документами пенсійним органом підтверджено факт проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 – 10 місяців 28 днів, до якого не зараховано період проживання з 26.04.1986 по 05.06.1995 згідно з довідкою №380 від 06.05.2025, оскільки відсутня інформація про постійне місце проживання, окрім того в період з 26.04.1986 по 04.1987 згідно з свідоцтвом № НОМЕР_2 позивач навчалася, однак неможливо встановити назву та місце заходження навчального закладу та в період з 01.09.1987 по 30.06.1991 позивач навчалася в Київському інституті народного господарства, однак місто Київ не відноситься до територій радіоактивного забруднення.
У матеріалах справи наявна копія довідки, яка надавалася відповідачам, №380 від 06.05.2025, видана Вишгородською міською радою, про те, що ОСОБА_1 дійсно фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 , з 1979 року по 05.06.1995 (а.с.34 зворот). Вказана довідка видана на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного депутатом Вишгородської міської ради у присутності свідків (а.с.35). Копія цього акта також долучена до матеріалів справи. За змістом цього акта він складений 06.05.2025 депутатом Вишгоротської міської ради Жадан С.М. про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 , житлова площа 40 кв.м., у відомостях про склад сім`ї проставлений прочерк, у графі умови проживання зазначено: "засвідчує у присутності свідків, що зазначена громадянка дійсно проживала за вказаною вище адресою у період з 1979 р. по 05.06.1995 р.".
Такі докази суд оцінює критично та не бере до уваги, бо відповідно до згаданого акта нібито посвідчуються обставини 06.05.2025, які мали місце з 1979 року, тобто 46 років тому, а громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була у віці 9 років, при цьому не зазначено ні з ким вона проживала (склад сім`ї не вказаний, навпаки проставлено прочерки), ні правовстановлючих документів на квартиру, де нібито проживала позивач, ні жодних первинних документів, які б вказували на реєстрацію ОСОБА_1 за вказаною в цьому акті адресою, а так само не вказано інформації про осіб, які такі обставини підтверджують, та чому вони дотичні до таких обставин з відповідними доказами (їх вік, де вони проживали, яке мають відношення до ОСОБА_1 ).
Більше того, не може бути взята до уваги судом і довідка Вишгородської міської ради №380 від 06.05.2025, бо вона видана саме на підставі цього акта обстеження матеріально-побутових умов проживання від 06.05.2025, а не на підставі первинних документів, що засвідчують факт проживання позивачки у місті Вишгороді Київської області.
Жодних належних і допустимих доказів (відомостей будинкової книги, інформації щодо реєстрації місця проживання, прописки) щодо фактичного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у АДРЕСА_1 , у період з 26.04.1986 по 01.01.1993 матеріали справи не містять 9окрім тих, які відповідач 2 зарахував). 
Щодо доводів позивача про те, що вона навчалася в період з 26.04.1986 по 04.1987 згідно з свідоцтвом № НОМЕР_2 у місті Вишгороді, то у даному випадку суд погоджується з твердженнями ГУ ПФУ в Тернопільській області, що надана копія документу (свідоцтва) є неякісною та нечитабельною і з нього неможливо встановити назву та місцезнаходження навчального закладу (а.с.33 зворот). 
А також суд бере до уваги, що позивач у період з 01.09.1987 по 30.06.1991 відповідно до диплому серії НОМЕР_3 від 30.06.1991 навчалася у Київському інституті народного господарства (а.с.33), а тому фізично не могла постійно перебувати у місті Вишгороді Київської області, що було віднесене до зони посиленого радіологічного контролю. 
Щодо мотивації представника позивача про те, що 04.03.1994 Київська обласна державна адміністрація видала ОСОБА_1 посвідчення громадянки, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), то відповідно до зазначеного посвідчення позивачка має право на пільги і компенсації, встановлені Законом № 796-ХІІ, тобто такий доказ підтверджує права на пільги і компенсації, встановлені Законом № 796-ХІІ. Однак право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки постійного проживання, роботи, але не більше 5 років, виникає за умови, що позивачка станом на 01.01.1993 постійно прожила або відпрацювала у цій зоні не менше чотирьох років.
Також суд зауважує, що у підпункті 7 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 передбачено перелік документів, що додаються до заяви про призначення пенсії за віком, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку (наведений у рішенні вище). Враховуючи цей перелік документів, що подається особою для призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку, суд зауважує, що наявність посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII. Вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території.
Наведене узгоджується з правою позицією Верховного Суду відображеною, зокрема, у постановах від 11.03.2024 у справі №500/2422/23, від 11.11.2024 у справі №460/19947/23.
При вирішенні цього спору суд відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) також враховує висновки Верховний Суд щодо застосування норм права, зокрема, викладені в постановах від 11.03.2024 у справі №500/2422/23, від 19.09.2024 у справі № 460/23707/22, від 02.10.2024 у справі № 500/551/23, у яких Верховний Суд зазначив про те, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням, або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що доказами, долученими до матеріалів справи, не підтверджено факт постійного проживання (роботи) позивача в зоні посиленого радіологічного контролю понад 4 роки станом на 01.01.1993, що має наслідок недотримання умови для зниження пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону № 796-ХІІ. Відтак ОСОБА_1 не має права ні на зниження пенсійного віку за початковою величиною (2 роки), ні за додатковою величиною (1 рік за 3 роки проживання).
Територіальні органи Пенсійного фонду України при вирішенні питання про призначення пенсії на пільгових умовах мають перевірити фактичне постійне проживання чи працевлаштування саме на території, які віднесені до зони посиленого радіологічного контролю, про що заявник має надає відповідні довідки. У цій справі, перевіряючи факт наявності підстав для призначення позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, відповідач 2 встановив відсутність достатнього періоду фактичного проживання ОСОБА_1 на території, яка віднесена до зони посиленого радіологічного контролю, для зменшення пенсійного віку, відтак, діяв правомірно та обґрунтовано.
Отож, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження періоду постійного фізичного проживання/роботи позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 років, як того вимагає Порядок №22-1, ГУ ПФУ в Тернопільській області спірним рішенням від 22.01.2026 правомірно було відмовлено в призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону №796-ХІІ.
Водночас суд зауважує, що позивач не позбавлена права зібрати додаткові належні і допустимі докази (як-от: будинкову книгу, картку реєстрації місця проживання, відомості реєстрації місця проживання, архівну довідку щодо періоду навчання в навчальному закладі з зазначенням його назви і місцезнаходження, видане свідоцтво яким є нечитабельним, тощо) та у разі наявності умов для вирішення питання про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку повторно звернутися до територіальних органів Пенсійного фонду України з відповідною заявою та такими додатковими документами. 
Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, в позові слід відмовити.
З огляду на ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення відповідачем судових витрат, підстав для їх розподілу немає.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 243-246, 255, 258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, місто Тернопіль, 46001, код ЄДРПОУ 14035769), Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (вулиця Бульвар-Кудрявська, 16, місто Київ, 04053, код ЄДРПОУ 42098368) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складено та підписано 25 травня 2026 року.

Суддя Чепенюк О.В.