номер провадження справи 34/51/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2026 Справа № 908/920/26
м.Запоріжжя 
Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., 
розглянувши у письмовому провадженні, без виклику сторін справу № 908/920/26
за позовом: Державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель», ідентифікаційний код юридичної особи 44725823 (04074, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 2) 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК», ідентифікаційний код юридичної особи 30105738 (69006, м.Запоріжжя, вул. Північне шосе, 69а)
про стягнення 1 357 993 грн 73 коп.

СУТЬ СПОРУ: 
До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вх. № 1105/08-07/26 від 13.04.2026) Державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» про стягнення 1 357 993 грн 73 коп. пені за Державним контрактом (договором) про закупівлю № 328/07-24-РМ від 07.07.2024. 
Позов заявлено на підставі ст.ст. 11, 204, 509, 530, 549, 610, 612, 626, 628, 655, 663, 712 Цивільного кодексу України та умов Державного контракту (договору) про закупівлю № 328/07-24-РМ від 07.07.2024. 
У позові Позивач зазначає, що Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання належним чином, та порушив строки виконання поставки, що підтверджується Актами приймання Товару. Оскільки ТОВ «МІК» не виконано своїх зобов`язань по сплаті штрафних санкцій у встановлений строк, ДП «Агенція оборонних закупівель» вважає за необхідне стягнути штрафні санкції у розмірі 1 357 993,73 грн в судовому порядку.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2026 справу № 908/920/26 передано на розгляд судді Науменку А.О.
15.04.2026 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Сторони належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі. 
Позивач та відповідач повідомлені про відкриття провадження у даній справі через електронний кабінет 16.04.2026.
Відповідач у відзиві на позов зазначає, що Відповідач (Постачальник) за наявності об`єктивних причин прострочив строки поставки Товару на незначний термін: 1) товар у кількості 7320 штук до військової частини НОМЕР_1 поставлено 25.10.2024, що підтверджується Актом приймання Товару № 87 (14 днів прострочення). 2) товар у кількості 3000 штук до військової частини НОМЕР_1 поставлено 21.10.2024, що підтверджується Актом приймання Товару № 84 (10 днів прострочення). Поставка здійснена на 100%. Однак Позивачем на підставі п 8.2 Договору було нараховано штрафні санкції у розмірі пені – 1 357 993,73 грн. Разом з цим, звертає увагу суду на те, що незначне прострочення строків поставки Товарів по Договору зумовлено виключними обставинами, а розмір штрафних санкцій не є справедливий, Позивачу не завдано збитків що у сукупності дає підстави Відповідачу заявити перед судом клопотання про зменшення заявленої до стягнення неустойки згідно ст. 551 ЦК України, враховуючи незначне прострочення строку за умови відсутності порушень і претензій по якості поставленого товару. Зазначає, що умови договору містять необґрунтовано завищені штрафні санкції без дотримання балансу сторін.
Відповідач просить зменшити заявлений до стягнення Позивачем розмір неустойки на 90%.
У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч.ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Статтею 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
12.06.2026 судом ухвалено рішення. 
Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:
Між Державним підприємством Міністерства оборони України «Державний оператор тилу» (далі – ДП «ДОТ», Замовник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІК» (далі – ТОВ «МІК», Постачальник, Відповідач) укладено державний контракт (Договір) про закупівлю № 328/07-24-РМ від 17.07.2024 (далі – Договір).
Відповідно до п. 1.1 Договору, Постачальник зобов`язується поставити Замовнику «Куртка вітровологозахисна зимова (тип 2), вид 1 (35810000-5: Індивідуальне обмундирування)» (далі за текстом - Товар), найменування, перелік, характеристики, обсяг, код згідно з національним класифікатором ДК яких визначені в Специфікації (Додаток №1) (ЛОТ № 1, номер оголошення про проведення закупівлі, присвоєний електронною системою закупівель – ID: UA-2024-06-03-011061-a), а Замовник - прийняти та оплатити Товар в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Наказом Міністерства оборони України № 281 від 02.05.2025 реорганізовано юридичну особу – державне підприємство Міністерства оборони України «Державний оператор тилу» (ідентифікаційний код юридичної особи – 44830311) шляхом приєднання до державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» (ідентифікаційний код юридичної особи – 44725823). У зазначеному наказі прямо визначено, що державне підприємство Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» є правонаступником усіх прав та обов`язків державного підприємства Міністерства оборони України «Державний оператор тилу».
Наказом Міністерства оборони України № 647 від 30.09.2025 внесено зміни до наказу Міністерства оборони України № 281 від 02.05.2025, якими продовжено строк завершення заходів з реорганізації державного підприємства Міністерства оборони України «Державний оператор тилу» до 31 грудня 2025 року.
Наказом Міністерства оборони України № 7/нм від 06.01.2026 затверджено передавальний акт приймання-передачі справ, документів та майна державного підприємства Міністерства оборони України «Державний оператор тилу» його правонаступнику – державному підприємству Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель».
З моменту затвердження передавального акта усі права та обов`язки державного підприємства Міністерства оборони України «Державний оператор тилу» перейшли до державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» (далі – ДП «АОЗ»).
Таким чином, з урахуванням наказів Міністерства оборони України про реорганізацію, затвердженого передавального акта та положень чинного законодавства, ДП «Агенція оборонних закупівель» є належним правонаступником усіх прав та обов`язків ДП «Державний оператор тилу», у тому числі прав та обов`язків за договорами, укладеними останнім.
Пунктом 1.2 Договору передбачено, що Отримувачами Товару за Договором є Об`єднані центри забезпечення Міністерства оборони України, до яких здійснюється постачання Товару (далі - Отримувач) для задоволення нагальних потреб функціонування держави, забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів країни.
Відповідно до пунктів 4.1. та 4.1.1 Договору, Постачальник зобов`язаний здійснити поставку Товару за цим Договором не пізніше строку, визначеного у Специфікації (Додаток №1), але у будь-якому випадку в строк, визначений Замовником у заявці на поставку, складеній Замовником за формою, визначеною у Додатку №2 до цього Договору (далі - заявка на поставку Товару). Вказані у Специфікації (Додаток №1) або заявках на поставку Товару строки поставки Товару можуть бути змінені за зверненням Замовника, але у будь-якому випадку – за погодженням Сторін.
Згідно із п. п. 1 та 5 Специфікації (Додаток № 1 до Договору) Постачальник взяв на себе зобов`язання здійснити поставку Товару у кількості 10 320 штук з ціною за одиницю з ПДВ 3169.92 грн у строк: до 10.10.2024 року.
Заявка на поставку Товару подається Замовником Постачальнику засобами електронної пошти у порядку, визначеному цим Договором, протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту укладення Договору (пункт 4.3 Договору).
Пунктом 4.3.1. сторони погодили, що строк між подачею заявки на поставку Товару та датою поставки може бути зменшено за погодженням Сторін.
Відповідно до п. 4.3 Договору, 17.07.2024 Замовником на адресу Постачальника було направлено Заявку на поставку № R000449, де зазначено Отримувачів Товару і відповідну кількість Товару та строки, що відповідають пунктам 1 та 5 Специфікації (Додаток № 1 до Договору).
Згідно із заявкою № R000449 від 17.07.2024, Постачальник зобов`язався поставити у строк до 10.10.2024 включно, а саме: 1. Куртка вітровологозахисна зимова (тип 2), вид 1, до Отримувача – військової частини НОМЕР_1 , у кількості 10 320 штук.
Згідно із п. 6.7 Договору після здійснення перевірки Товару відповідно до пунктів 6.3, 6.4 Договору, у разі відсутності зауважень Отримувача до Товару, Постачальник та Отримувач підписують Акт приймання Товару, що підтверджує перехід права власності на Товар від Постачальника до Отримувача, та Постачальник передає підписаний Акт приймання Товару на підпис Замовнику разом з оригіналом товарно-транспортної накладної, після чого Замовник повертає належні екземпляри Акту приймання Товару Постачальнику та Отримувачу.
Як зазначає Позивач, Постачальник не виконав взяті на себе зобов`язання належним чином, та порушив строки виконання поставки, що підтверджується наступними Актами приймання Товару, а саме:
1) товар у кількості 7320 штук до військової частини НОМЕР_1 поставлено 25.10.2024 року, що підтверджується Актом приймання Товару № 87.
2) товар у кількості 3000 штук до військової частини НОМЕР_1 поставлено 21.10.2024 року, що підтверджується Актом приймання Товару № 84.
Відповідно до пункту 8.1. Договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань, що виникають з цього Договору, Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством України.
Згідно із п 8.2 Договору, у разі порушення строку поставки, не передачу (несвоєчасну передачу, повернення з підстав, встановлених цим Договором) Товару, Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,3 (нуль цілих три десятих) відсотка від ціни Товару, строк поставки якого порушено, за кожний день прострочення або ціни не переданого (несвоєчасно переданого, повернутого) Товару, за кожний день затримки передачі. Пеня нараховується протягом строку порушення виконання зобов`язань за Договором за кожен повний день прострочення виконання таких зобов`язань, включаючи день виконання порушеного зобов`язання. За порушення строку поставки Товару понад 30 (тридцять) календарних днів додатково сплачується штраф у розмірі 7 (сім) відсотків від ціни Товару, строк поставки якого порушено. При цьому, відібрані зразки партії Товару для проведення лабораторних випробувань не вважаються непоставленими (неприйнятими).
У зв`язку з неналежним виконанням Постачальником покладених на нього зобов`язань, Позивачем було нараховано штрафні санкції відповідно до умов пункту 8.2 Договору та 17.02.2025 направлено повідомлення-вимогу про стягнення штрафних санкцій у розмірі 1 357 993,73 грн за вих. № 2165/987/06-2025 від 17.02.2025.
Відповідно до п. 8.4 Договору у разі застосування пені/штрафу Постачальник зобов`язаний сплатити суму пені/штрафу протягом 7 (семи) банківських днів від дати направлення Замовником письмового повідомлення Постачальнику.
Відповідачем в добровільному порядку штрафні санкції не сплачено.
Оскільки ТОВ «МІК» не виконано своїх зобов`язань по сплаті штрафних санкцій у встановлений строк, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» на користь Державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» 1 357 993 грн 73 коп. пені за Державним контрактом (договором) про закупівлю № 328/07-24-РМ від 07.07.2024 було предметом судового розгляду у даній справі. 
Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню виходячи з такого.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є договір.
Правовідносини сторін виникли на підставі договору поставки. Отже, до спірних правовідносин застосовуються положення законодавства про поставку та купівлю-продаж.
Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. 
Згідно ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
За умовами ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Відповідно ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.
Відповідно ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Згідно ч. 1 ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.
Відповідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. 
За приписами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із умовами Договору та п. п. 1 та 5 Специфікації (Додаток № 1 до Договору) Відповідач взяв на себе зобов`язання здійснити поставку Товару у кількості 10 320 штук з ціною за одиницю з ПДВ 3169,92 грн у строк: до 10.10.2024.
Позивачем на адресу Відповідача було направлено Заявку на поставку № R000449, де зазначено Отримувачів Товару і відповідну кількість Товару та строки, що відповідають пунктам 1 та 5 Специфікації (Додаток № 1 до Договору).
Згідно із заявкою № R000449 від 17.07.2024, Постачальник зобов`язався поставити у строк до 10.10.2024 включно, а саме: 1. Куртка вітровологозахисна зимова (тип 2), вид 1, до Отримувача – військової частини НОМЕР_1 , у кількості 10 320 штук.
Відповідач не своєчасно виконав взяті на себе зобов`язання, порушив строки виконання поставки, що підтверджується наступними Актами приймання Товару, а саме:
1) товар у кількості 7320 штук до військової частини НОМЕР_1 поставлено 25.10.2024 року, що підтверджується Актом приймання Товару № 87.
2) товар у кількості 3000 штук до військової частини НОМЕР_1 поставлено 21.10.2024 року, що підтверджується Актом приймання Товару № 84.
Відповідач не заперечив, що прострочив виконання зобов`язання, але зауважує, що поставка виконана 100%, із незначною затримкою. 
Відповідно ст.ст. 610-611 ЦК України, невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до приписів статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно статті 13 Цивільного кодексу України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.
Відповідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, який був чинний на момент виникнення між сторонами правовідносин, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК).
У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК).
Штрафними санкціями, відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
При порушенні виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати у договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується з свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
У постанові Верховного Суду від 06.06.2022 у cправі № 908/1133/21 Верховний Суд зазначив, що пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка має на меті, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання. Окрім того, до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію і, навпаки, з моменту порушення є мірою відповідальності.
Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Відповідно до пункту 8.1. Договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань, що виникають з цього Договору, Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством України.
Згідно із п 8.2 Договору, у разі порушення строку поставки, не передачу (несвоєчасну передачу, повернення з підстав, встановлених цим Договором) Товару, Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,3 (нуль цілих три десятих) відсотка від ціни Товару, строк поставки якого порушено, за кожний день прострочення або ціни не переданого (несвоєчасно переданого, повернутого) Товару, за кожний день затримки передачі. Пеня нараховується протягом строку порушення виконання зобов`язань за Договором за кожен повний день прострочення виконання таких зобов`язань, включаючи день виконання порушеного зобов`язання. За порушення строку поставки Товару понад 30 (тридцять) календарних днів додатково сплачується штраф у розмірі 7 (сім) відсотків від ціни Товару, строк поставки якого порушено. При цьому, відібрані зразки партії Товару для проведення лабораторних випробувань не вважаються непоставленими (неприйнятими).
У зв`язку з неналежним виконанням Постачальником покладених на нього зобов`язань, Позивачем було нараховано штрафні санкції відповідно до умов пункту 8.2 Договору та 17.02.2025 направлено повідомлення-вимогу про стягнення штрафних санкцій у розмірі 1 357 993,73 грн за вих. № 2165/987/06-2025 від 17.02.2025.
Відповідно до п. 8.4 Договору у разі застосування пені/штрафу Постачальник зобов`язаний сплатити суму пені/штрафу протягом 7 (семи) банківських днів від дати направлення Замовником письмового повідомлення Постачальнику.
Враховуючи те, що Товар був поставлений з порушенням строку, то у відповідності до п. 8.2 Договору Постачальник зобов`язаний сплатити пеню:
1. За Актом Приймання Товару № 87 від 25.10.2024 прийнято Товар на суму 23 203 814,40 грн. Пеня розраховується з 11.10.2024 по 24.10.2024 (день поставки – 25.10.2025 не є днем прострочення). Таким чином, термін прострочення за даним Актом складає 14 календарних днів. Розрахунок пені: 23 203 814,40 Х 0,3% Х 14 днів = 974 560 грн 20 коп. 
2. За Актом Приймання Товару № 84 від 21.10.2024 прийнято Товар на суму 9 509 760,00 грн. Пеня розраховується з 11.10.2024 по 20.10.2024 (день поставки – 21.10.2025 не є днем прострочення). Таким чином, термін прострочення за даним Актом складає 10 календарних днів. Розрахунок пені: 9 509 760,00 Х 0,3% Х 10 днів = 285292 грн 80 коп.
Таким чином, загальний розмір пені складає 1 259 853 грн 
Відповідач просить зменшити неустойку на 90%.
В обґрунтування клопотання Відповідач посилався на те, що поставка здійснена на 100%. Однак Позивачем на підставі п 8.2 Договору було нараховано штрафні санкції у розмірі пені – 1 357 993,73 грн. Разом з цим, звертає увагу суду на те, що незначне прострочення строків поставки Товарів по Договору зумовлено виключними обставинами, а розмір штрафних санкцій не є справедливий, Позивачу не завдано збитків що у сукупності дає підстави Відповідачу заявити перед судом клопотання про зменшення заявленої до стягнення неустойки згідно ст. 551 ЦК України, враховуючи незначне прострочення строку за умови відсутності порушень і претензій по якості поставленого товару. Зазначає, що умови договору містять необґрунтовано завищені штрафні санкції без дотримання балансу сторін.
Розглянувши клопотання Відповідача про зменшення розміру неустойки, суд вважає за необхідне задовольнити його частково, виходячи з такого.
Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Тобто цією нормою передбачено умови як підстави для зменшення пені і ця норма не передбачає вимог щодо обов`язкової наявності у поєднанні, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них, зокрема наявність інших обставин, які мають істотне значення (постанова Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 501/2862/15-ц).
Згідно зі ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами, на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами, є добросовісність, розумність і справедливість.
Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.
Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, залежить від розсуду суду, котрий при цьому користується доволі широкою дискрецією. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного критерію для зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.
Зменшення неустойки є правом, а не обов`язком суду. 
Суд враховує, що Відповідачем повинно було бути виконано зобов`язання з поставки товару до 10.10.2024 за укладеним Договором. Тобто, укладаючи Договір у період діючого з 24.02.2022 в Україні воєнного стану, Відповідач, як господарюючий суб`єкт, місцем розташування якого є місто Запоріжжя Запорізької області (територія, наближена до місця ведення активних бойових дій), мав розуміти та оцінити всі ризики. 
Разом з тим, поставка товару була здійснена Відповідачем у повному обсязі, з незначним пропуском строку, без будь-яких претензій по якості від Позивача.
Згідно Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 “Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією”, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, Запорізька міська територіальна громада Запорізького району Запорізької області (UA23060070000082704) віднесена до територій можливих бойових дій (дата виникнення можливих бойових дій: 01.01.2023; дата закінчення можливих бойових дій: не зазначена) (підпункт 1.3 пункту 1 підрозділу І Переліку). 
Підприємство Відповідача в умовах воєнного стану продовжує працювати, зокрема й на оборонний сектор держави, сплачувати податки та забезпечує громадян робочими місцями, що є важливим у теперішній час.
В умовах воєнного стану в Україні надважливим є підтримання здійснення господарської діяльності підприємств України, що дозволить наповнювати бюджет, з якого фінансуються Збройні Сили України. 
Позивач не заявив щодо наслідків допущеного Відповідачем прострочення з поставки товару, зокрема настання для нього будь-яких негативних наслідків від вчиненого відповідачем порушення.
Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 зазначив, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватися з положеннями статті 233 ГК і частини третьої статті 551 ЦК, а також досліджуватися й оцінюватися судом у порядку статей 86, 210, 237 ГПК. Індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.
Враховуючи наведені вище обставини, виконання повного обсягу поставки товару, незначний період прострочення, але більше тижня, наслідки порушення зобов`язання, беручи до уваги засади справедливості, добросовісності, розумності як складові елементи загального конституційного принципу верховенства права, зважаючи на правову природу пені та її основне призначення, перевіривши всі доводи сторін і врахувавши всі істотні обставини, а також інтереси сторін, які заслуговують на увагу, суд вважає, що у цьому випадку наявні обставини, які є підставою для застосування положень статті 551 ЦК України та для зменшення пені на 30% від розміру пені, яку суд визнав обґрунтованою (1 259 853 грн), а саме: до суми 881 897 грн 10 коп. Суд вважає таке зменшення розміру пені оптимальним балансом інтересів сторін у цьому спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін, зокрема для відповідача.
Суд також наголошує, що неустойка має на меті насамперед стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено у рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013. Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 918/116/19.
Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер (постанова Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 910/14591/21).
Відтак, позов задовольняється судом частково, з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» на користь Державного підприємства Міністерства оборони України «Державний оператор тилу» стягується 881 897 грн 10 коп. пені.
Часткове задоволення позову зумовлене неправильним розрахунком позивачем розміру пені (враховуючи дні прострочення) та зменшенням судом розміру пені.
Судовий збір за позовом у сумі 15 118,23 грн покладається на Відповідача. 
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу, суд 

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково. 
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК», ідентифікаційний код юридичної особи 30105738 (вул. Північне шосе, 69а, м. Запоріжжя, 69006) на користь Державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель», ідентифікаційний код юридичної особи 44725823 (04074, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 2) 881 897 (вісімсот вісімдесят одна тисяча вісімсот дев`яносто сім) грн 10 коп. пені та 15 118 (п`ятнадцять тисяч сто вісімнадцять) грн 23 коп. судового збору. Видати наказ.
3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили. 
4. В іншій частині позову відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено та підписано 12.06.2026.

Суддя А.О. Науменко