ЄУН: 336/3802/26
Провадження №: 2/336/3283/2026 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Савеленко О.А., за участі секретаря судового засідання Соколової А.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовною заявою Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів надміру виплаченої допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам,-

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради Юрій ШВЕЦЬ звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів, надміру виплаченої допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.04.2022 ОСОБА_1 звернувся до позивача із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. На підставі цієї заяви відповідачу видано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, після чого ОСОБА_1 подав заяву про надання допомоги на проживання. Рішенням управління від 25.04.2022 відповідачу було призначено державну допомогу з 01.03.202 у розмірі 3000,00 грн. щомісяця, як особі з інвалідністю. У червні 2024 року в результаті вибіркової верифікації було встановлено, що ОСОБА_1 з березня 2023 року не надано довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, тобто не подовжено строк, на який встановлено інвалідність. Таким чином з 01.08.2023 по 31.08.2024 відповідачу перераховано розмір допомоги з 3000 грн. як особі з інвалідністю на 2000,00 грн. Встановлено надмірно виплачені кошти в розмірі 25000,00 грн.
Посилаючись на викладені обставини просить стягнути з відповідача на користь Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради кошти, надміру виплаченої допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в сумі 25 000 грн. та судові витрати.
Ухвалою судді від 28.04.2026 відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Ухвала про відкриття провадження разом із копією позовної заяви надсилалась на адресу його фактичного місця проживання. Відзив на позовну заяву, будь-яких клопотань чи заяв від відповідача до суду не надходило.
Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України.
В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
З`ясувавши обставини справи, суд прийшов до наступного.
Судом встановлено, що на обліку в Управлінні соціального захисту населення ЗМР по Шевченківському району правонаступником якого є Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради перебуває відповідач ОСОБА_1 , який отримувала допомогу на проживання внутрішньої переміщеним особам в сумі 3000 грн. щомісячно.

16.04.2022 ОСОБА_1 взято на облік внутрішньо переміщеної особи та видано довідку №2302-5001106262 (а.с.19).
19.04.2022 ОСОБА_1 звернувся до позивача із заявою №670 про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам надавши довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №624438, відповідно до якої інвалідність встановлено на строк до 01.03.2023 (а.с.17-18).
Рішенням УСЗН ЗМР по Шевченківському району від 25.04.2022 відповідачу було призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеній особі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з 01.03.2022 (а.с.20).
Рішенням від 17.01.2025 припинено з 01.09.2024 виплату допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам та виставлено надміру нараховані кошти ОСОБА_1 з 01.08.2023 по 31.08.2024 (з 01.03.2024 по 31.08.2024 в повному обсязі). Причина призупинення виплати: в даних, що були надані Центральним банком даних з проблем інвалідності для здійснення верифікації, інформація про інвалідність особи, яка є отримувачем допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 3000,00 грн. відсутня (а.с.22).
Позивачем надано розрахунок заборгованості за період з серпня 2023 року по серпень 2024 року, згідно з яким сума переплаченої допомоги ВПО ОСОБА_1 становить 25 000 грн. (а.с.23).
03.02.2025, 03.03.2025 та 19.09.2025 Департаментом Соціального захисту населення ЗМР на адресу ОСОБА_1 надіслані повідомлення про припинення та повернення допомоги на проживання (а.с.24-26).
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 2, 3, 6 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені ч.2-5 цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.
Як передбачено ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Також, за положеннями ст. 1212, 1213 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
За змістом ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері соціального забезпечення громадян (враховуючи правовідносини між сторонами) регулюються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Постановою КМУ від 20.03.2022 №322 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам».
Згаданий Закон, як вказано у преамбулі, визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій.
Вказаною Постановою КМУ (п. 1) затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам; Порядок використання коштів державного бюджету для надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
Статтею 3 та 5 Закону визначено, що формування державних соціальних стандартів і нормативів здійснюється за такими принципами: забезпечення визначених Конституцією України соціальних прав та державних соціальних гарантій достатнього життєвого рівня для кожного; законодавчого встановлення найважливіших державних соціальних стандартів і нормативів; диференційованого за соціально-демографічними ознаками підходу до визначення нормативів; наукової обґрунтованості норм споживання та забезпечення; соціального партнерства; гласності та громадського контролю при їх визначенні та застосуванні; урахування вимог норм міжнародних договорів України у сфері соціального захисту та трудових відносин. Державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.
За приписами ч. 1, 2 ст.17, ч.1 ст.20 Закону основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій включаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат. Надання державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок бюджетів усіх рівнів, коштів підприємств, установ і організацій та соціальних фондів на засадах адресності та цільового використання.
Відповідно до ст.22 Закону розмежування повноважень органів державної влади та органів місцевого самоврядування у сфері формування та застосування нормативів фінансового забезпечення надання державних соціальних гарантій визначається відповідно до Конституції України та законів України. Координацію діяльності органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо застосування державних соціальних стандартів і нормативів та нормативів фінансового забезпечення надання державних соціальних гарантій здійснюють спеціально уповноважені центральні органи виконавчої влади, що відповідають за реалізацію державної політики у сфері фінансів та соціального захисту. Порядок надання відповідних соціальних гарантій, пільг встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Вказаний вище Порядок №322 визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога). Так, п.2 Порядку визначено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.
Допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 р. включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень. Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням (п.3). Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 року отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг». Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.
Починаючи з травня 2022 року допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також внутрішньо переміщеним особам, у яких житло зруйноване або непридатне для проживання внаслідок пошкодження і які подали до 20 травня 2022 року заявку на відшкодування відповідних втрат, зокрема засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), або за умови подання документального підтвердження від органів місцевого самоврядування факту пошкодження знищення нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації. Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), формується в електронній формі відповідно до Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2022 року № 562, а у разі відсутності технічної можливості формування такого переліку в електронній формі - затверджується Мінреінтеграції за погодженням з Міноборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій. У разі включення територіальної громади до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), допомога надається з 1 числа місяця, наступного за місяцем, в якому відповідну громаду включено до такого переліку.
Крім того, за змістом п.6,8,10 Порядку №322 визначено, що для отримання допомоги внутрішньо переміщена особа заповнює заяву, яка формується засобами Порталу Дія. Заява про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за формою згідно з додатком 1 може бути також подана до органу соціального захисту населення, уповноваженої особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг. Допомога призначається органом соціального захисту населення протягом десяти робочих днів з дати надходження заяви про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. За наявності у сформованих Мінцифри переліках внутрішньо переміщених осіб всієї необхідної інформації для призначення і виплати допомоги орган соціального захисту населення забезпечує призначення такої допомоги за відповідний період. 
Згідно з п.5 Порядку №322, внутрішньо переміщені особи несуть відповідальність за достовірність інформації, наданої для отримання допомоги.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2023 №709 були внесені зміни до порядку 322. Відповідно до пункту 10 Порядку 332 (в редакції постанови КМУ від 11.07.2023 №709) встановлено, що якщо під час отримання допомоги настав строк повторного огляду медико-соціальною експертною комісією особи з інвалідністю, така допомога продовжує надаватись протягом трьох місяців з дня закінчення строку дії довідки зазначеної комісії у розмірі, встановленому у п.2 цього Порядку для осіб з інвалідністю. У пункті 13 Порядку №322 зазначені випадки автоматичного призначення допомоги на другий шестимісячний строк. 
Крім того, згідно з п.11 Порядку, у разі неправомірного або повторного отримання внутрішньо переміщеною особою допомоги на проживання за певний період суми виплаченої допомоги повертаються особою добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Повернення одержувачами коштів виплаченої їм допомоги проводиться на рахунок Мінсоцполітики, відкритий в органах Казначейства.
Пунктом 1 частини 1 статті 1215 ЦК України передбачено, що не підлягають поверненню, зокрема, безпідставно набуті допомоги, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Вказана норма не застосовується у разі зловживань та недобросовісної поведінки набувача допомоги.
На правильне застосування вказаних норм звертав увагу Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року за наслідками розгляду справи № 545/163/17.
Предметом позову є стягнення з відповідача суми безпідставно нарахованої та виплаченої допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що у позивача були відсутні підстави для виплати допомоги відповідачу, як інваліду з серпня 2023 року. При цьому, судом встановлено, що на день розгляду справи у суді відповідач ОСОБА_1 не був знятий з обліку як внутрішньо-переміщена особа та продовжує фактично проживати за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.30). Тому підстав для повернення отриманої ОСОБА_1 допомоги як внутрішньо - переміщеної особи за період з березня 2024 року по серпень 2024 взагалі немає.
Суд вважає, що зловживанням або недобросовісністю з боку набувача соціальної допомоги в розумінні норм цивільного законодавства, зокрема, Порядку №332, є подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.
Судом не встановлено факту вини відповідача або його недобросовісних дій, зокрема надання позивачу неправдивих відомостей щодо встановленої інвалідності та строку дії довідки до акту огляду МСЕК, в якій встановлено строк інвалідності.
Тобто, за встановлених обставин суд доходить висновку, що переплата виникла через недосконалість механізму призначення/припинення соціальної допомоги та його належної інтеграції з іншими базами даних та фактично свідчить про недотримання принципу належного урядування.
Крім того судом не встановлено, що позивачем допущено рахункову помилку, що є іншою підставою, передбаченою законодавством, для повернення отриманої допомоги.
За наведеного позовні вимоги задоволенню не підлягають.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у позові відмовлено в повному обсязі, судовий збір слід залишити за позивачем.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів надміру виплаченої допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам - відмовити.
Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2662 гривень 40 копійок залишити за позивачем.
Інформація про учасників справи:
Позивач: Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради, код ЄДРПОУ 37573438, адреса місцезнаходження: м.Запоріжжя, вул.Вячеслава Зайцева, 14.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя   О.А. Савеленко

29.06.26