КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 761/24370/25
номер провадження № 22-ц/824/6535/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
за участю секретаря судового засідання	 Єфіменко І.О.,	
розглянуву відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 03 грудня 2025 року /суддя Пономаренко Н.В./
у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк» «Хрещатик, третя особа: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Есаймент" про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик», в якому просив визнати протиправними дії банку щодо звернення стягнення на предмет іпотеки без попереднього звернення стягнення на майно основного боржника.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2025 року провадження у справі закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з ліквідацією відповідача - ПАТ «КБ «Хрещатик» 02.10.2020 року.
Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу про закриття провадження та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що 11 березня 2020 року між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» було укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором №101/ФВ/07 від 27.09.2007 та договором іпотеки від 27.09.2007. Цей факт підтверджений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.11.2020 у справі №2610/7110/2012, якою ТОВ «Есаймент» було замінено як стягувача. На переконання апелянта, ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» є сингулярним матеріальним правонаступником банку щодо конкретних прав (кредитних вимог та іпотеки) і одночасно універсальним процесуальним правонаступником у цій справі. Тому закриття провадження лише через ліквідацію первісного відповідача є хибним. Апелянт вказує, що суд першої інстанції не врахував положень статей 512, 514 ЦК України про відступлення права вимоги, статті 33 Закону України «Про іпотеку» щодо черговості стягнення, а також не застосував норми щодо можливості залучення правонаступника (ст. 55 ЦПК України). Апелянт вважає, що суд необґрунтовано ототожнив ліквідацію банку з повним припиненням будь-яких правовідносин, пов`язаних з його колишньою діяльністю. Зазначає, що сингулярне правонаступництво не припиняється ліквідацією первісного кредитора, а продовжує існувати у нового кредитора - ТОВ «Есаймент». Крім того, апелянт підкреслює, що позовні вимоги стосуються не стягнення з самого банку, а визнання протиправними дій щодо порушення черговості звернення стягнення на іпотечне майно. Такі вимоги можуть і повинні розглядатися за участю правонаступника банку. Також вказував, що суд не дослідив надані ним докази про відступлення прав вимоги, не залучив ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» як третю особу, хоча про це прямо зазначалося в уточненій позовній заяві, чим порушив принципи змагальності, рівності сторін та обов`язок всебічно з`ясувати обставини справи (ст. 12, 13, 263 ЦПК України).
Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, апелянт просив розгляд справи проводити за його відсутності, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.
Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» (код ЄДРПОУ 19364259) припинено 02 жовтня 2020 року у зв`язку з ліквідацією на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Позов ОСОБА_1 подано до суду 12 червня 2025 року, тобто вже після повного припинення юридичної особи-відповідача.
Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що оскільки ПАТ «КБ «Хрещатик» ліквідовано без правонаступника, а спірні правовідносини не допускають правонаступництва, провадження у справі підлягає закриттю.
Доводи апеляційної скарги, колегією суддів відхиляються з таких підстав.
Відповідно до частини 7 статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та частини 4 статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» процедура ліквідації банку вважається завершеною з дня внесення запису про припинення до Єдиного державного реєстру. Після завершення ліквідації банк припиняє своє існування як юридична особа, його цивільна правоздатність і дієздатність припиняються. Законодавство не передбачає універсального правонаступництва при ліквідації банку в порядку виведення з ринку.
Договір про відступлення прав вимоги від 11.03.2020 року є сингулярним правонаступництвом лише щодо конкретних прав (кредитних вимог), а не універсальним процесуальним правонаступництвом у всіх спорах, пов`язаних з діяльністю банку.
Суд першої інстанції правильно закрив провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК України у зв`язку з ліквідацією відповідача - Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик».
Законодавство України не передбачає універсального правонаступництва при ліквідації банку в порядку виведення з ринку. Ліквідація банку є спеціальною процедурою, наслідком якої є повне припинення юридичної особи без переходу всіх її прав та обов`язків до правонаступника.
Апелянт посилається на договір відступлення права вимоги від 11 березня 2020 року, укладений між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент», вважаючи останнього процесуальним правонаступником. Однак колегія суддів звертає увагу на те, що сингулярне правонаступництво (відступлення права вимоги за конкретним договором) не є підставою для універсального процесуального правонаступництва у всіх спорах, пов`язаних з колишньою діяльністю ліквідованого банку.
Відповідно до статей 512, 514 ЦК України та статті 55 ЦПК України процесуальне правонаступництво можливе лише у разі переходу всього комплексу прав та обов`язків у конкретному правовідношенні. У даній справі спірні правовідносини стосуються визнання дій банку протиправними щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Такі вимоги не можуть бути автоматично перенесені на ТОВ «Есаймент» як сингулярного правонаступника лише за окремим кредитним договором без відповідного судового рішення про заміну сторони.
Крім того, на момент подання позову (12 червня 2025 року) ПАТ «КБ «Хрещатик» вже понад чотири роки не існувало як юридична особа. У такому випадку провадження у справі підлягає закриттю, оскільки відсутній належний відповідач, а спірні правовідносини не допускають правонаступництва в порядку, передбаченому статтею 55 ЦПК України.
Таким чином, суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права, встановивши відсутність сторони, яка може бути відповідачем у справі, та закрив провадження на законних підставах.
Доводи апелянта про необхідність залучення ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» як правонаступника не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування ухвали.
Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд - 

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 03 грудня 2025 року - залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 03 грудня 2025 року - залишити без змін.
Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.
Повний текст постанови складено 29.05.2026 р.

Головуючий: Судді: