ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2026 Справа № 914/3681/23(914/3546/25) 

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:
за позовом:	Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез ОЙЛ» 	
до відповідача:	Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина» 	
про:	зміну зобов`язання за договором про відступлення права вимоги в частині строку оплати за відступлення права вимоги у зв`язку з істотною зміною обставин	
в межах справи:	№ 914/3681/23	
про банкрутство:	Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина»	

Суддя Цікало А. І.
За участю секретаря Андріюк В. М.

Представники:
Позивача:	не з`явився	
Відповідача:	не з`явився	

В провадженні Господарського суду Львівської області знаходиться справа № 914/3681/23 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина» (позивача). Зазначена справа перебуває на стадії судової процедури розпорядження майном боржника (Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина») введеної ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.12.2023 р., повноваження розпорядника майна арбітражний керуючий Ткачук Олександр Вікторович.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.09.2025 р. у справі № 914/3681/23 припинено повноваження виконавчого органу (Правління (Голови Правління (Генерального директора) та членів Правління) Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина»; виконання обов`язків виконавчого органу (Правління (Голови Правління (Генерального директора) та членів Правління) Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина» покладено на розпорядника майна Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина» арбітражного керуючого Ткачука Олександра Вікторовича.

19.11.2025 р. на розгляд Господарського суду Львівської області за вх. № 3941 надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез ОЙЛ» до Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина», в якій просить:
1) змінити зобов`язання Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез ОЙЛ» за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р. з урахуванням Додаткових угод від 26.04.2022 р. та 24.04.2023 р. в частині строку, визначеного у підпункті 1.5.1. пункту 1.5. Розділу 1 «Загальні положення», для сплати суми у розмірі 70000000,00 грн. – у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладенні договору;
2) встановити Приватному акціонерному товариству з іноземними інвестиціями «Синтез ОЙЛ» новий строк виконання грошового зобов`язання перед Публічним акціонерним товариством «Нафтопереробний комплекс–Галичина» зі сплати суми у розмірі 70000000,00 грн. за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р. – не пізніше трьох місяців після припинення (скасування) воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
Ухвалою суду від 24.11.2025 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 914/3681/23(914/3546/25); постановлено справу № 914/3681/23(914/3546/25) розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в межах справи № 914/3681/23 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина»; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 27.01.2026 р.
09.12.2025 р. до суду за вх. № 32934/25 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечує позовні вимоги та просить відмовити в задоволенні позову.
17.12.2025 р. до суду за вх. № 33823/25 від позивача надійшла відповідь на відзив.
23.12.2025 р. до суду за вх. № 34290/25 від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив.
23.01.2026 р. до суду за вх. № 2181/26 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Судове засідання, призначене на 27.01.2026 р. о 10:00 год., не відбулось у зв`язку з відсутністю доступу до підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС, що унеможливило провести підготовче засідання через технічну несправність у системі ВКЗ.
Ухвалою суду від 29.01.2026 р. розгляд справи призначено на 17.02.2026 р.
17.02.2026 р. до суду за вх. № 4141/26 від позивача надійшло клопотання про надання строку для примирення сторін.
Ухвалою суду від 17.02.2026 р. розгляд справи відкладено на 10.03.2026 р.
Ухвалою суду від 10.03.2026 р. розгляд справи відкладено на 31.03.2026 р. 
Ухвалою суду від 31.03.2026 р. розгляд справи відкладено на 07.05.2026 р.
Сторони були належно повідомленні про дату, час та місце цього засідання.
Сторони в судове засідання не з`явились, причин неявки не повідомили.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Позиція сторін.

Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями «Синтез ОЙЛ» (позивач) в позовній заяві зазначає, що 01.07.2021 р. між Публічним акціонерним товариством «Нафтопереробний комплекс–Галичина» (Первісний кредитор, відповідач у справі) та Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» (Новий кредитор, позивач у справі) укладено Договір про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 (надалі – Договір № 32/21-044/1 ), відповідно до умов якого Первісний Кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги виконання частини грошового зобов`язання за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-006 від 26.01.2021 р., укладеним між Первісним кредитором та Публічним акціонерним товариством «Нафтохімік Прикарпаття», (код ЄДРПОУ - 00152230) (Боржник) (Основний договір) (п. 1.1. Договору № 32/21-044/1). Новий кредитор одержує право вимагати від Боржника належного виконання частини зобов`язань за Основним договором, а саме право на отримання грошових коштів у розмірі 70000000,00 грн. за Основним договором (п. 1.2. Договору № 32/21-044/1). За відступлення права вимоги Новий кредитор зобов`язується сплатити Первісному кредитору грошову суму у розмірі 70000000,00 грн. (п. 1.4. Договору № 32/21-044/1). Суму у розмірі 70000000,00 грн. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору до 30 квітня 2022 року (пп. 1.5.1. п. 1.5. Договору № 32/21-044/1). Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє по 30.04.2022 р., а в частині розрахунків – до повного їх здійснення (п. 5.4. Договору № 32/21-044/1).
26.04.2022 р. між сторонами укладено Додаткову угоду, якою пп. 1.5.1. п. 1.5. та п. 5.4. Договору № 32/21-044/1 викладено у новій редакції:
« 1.5.1. Суму у розмірі 70000000,00 грн. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору до 30 квітня 2023 року».
« 5.4. Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє по 30 квітня 2023 року, а в частині розрахунків - до повного їх здійснення».
24.04.2023 р. сторонами укладено Додаткову угоду, якою пп. 1.5.1. п. 1.5. та п.5.4. Договору № 32/21-044/1 викладено у новій редакції:
« 1.5.1. Суму у розмірі 70000000,00 грн. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору до 30 квітня 2024 року».
« 5.4. Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє по 30 квітня 2024 року, а в частині розрахунків - до повного їх здійснення».
Таким чином, з урахуванням негативного впливу воєнного стану, сторони погодили відстрочення виконання зобов`язань з оплати вартості відступленого на користь ПрАТ «Синтез Ойл» права вимоги до 30.04.2024 р.
Позивач стверджує, що існують обставини, які унеможливлюють виконання договірних зобов`язань у визначений сторонами строк, що стало причиною для звернення ПрАТ «Синтез Ойл» з цією позовною заявою, з огляду на таке.
Основним видом діяльності ПрАТ «Синтез Ойл» до лютого 2022 року було надання послуг з перевалки нафти та нафтопродуктів в Одеському морському порту.
У зв`язку із військовою агресією рф проти України в лютому 2022 року Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. в Україні був введений воєнний стан.
З 24.02.2022 р. судноплавство повністю було заборонено до липня 2022 року, коли запрацювали певні зміни до цих заборон в рамках Чорноморської зернової Ініціативи щодо експорту зерна та пов`язаних харчових продуктів морським шляхом. Проте, ці зміни ніяк не торкнулися перевезення морським транспортом вантажів нафти та нафтопродуктів, у зв`язку із чим, з лютого 2022 року і до цього часу ПрАТ «Синтез Ойл» повністю позбавлене можливості заробляти грошові кошти своєю виробничою діяльністю.
Крім того, ще з квітня 2022 року по виробничим потужностям ПрАТ «Синтез Ойл» неодноразово наносилися руйнівні ракетні удари з боку ворога, що також унеможливило подальшу виробничу діяльність підприємства за основним видом його діяльності.
Отже, для ПрАТ «Синтез Ойл» обтяжливим є виконання грошового зобов`язання за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р. з урахуванням Додаткових угод від 26.04.2022 р. та від 24.04.2023 р. в частині строку, визначеного у підпункті 1.5.1. пункту 1.5. Розділу 1 «Загальні положення», для сплати суми у розмірі 70000000,00 грн.
На думку ПрАТ «Синтез Ойл», існують усі підстави, передбачені ч. 2 ст. 652 ЦК України, для внесення змін до Договору про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р. у судовому порядку в частині продовження строку виконання зобов`язань - до моменту припинення (скасування) воєнного стану в Україні, а саме:
по-перше, на момент укладення Договору № 32/21-044/1 сторони не могли передбачити настання обставин, пов`язаних із повномасштабною військовою агресією російської федерації проти України, запровадженням воєнного стану, блокуванням морських портів, порушенням логістичних ланцюгів та іншими негативними наслідками, які безпосередньо вплинули на можливість належного виконання господарських зобов`язань.
по-друге, зміна обставин була зумовлена причинами, які заінтересована сторона- ПрАТ «Синтез Ойл» - не могла усунути, навіть проявивши максимальну обачність та турботливість. Негативні наслідки, які зазнає ПрАТ «Синтез Ойл», жодним чином не залежать від волевиявлення та мають характер форс-мажору.
по-третє, виконання Договору № 32/21-044/1 в первісно визначені строки призводить до істотного порушення співвідношення майнових інтересів сторін, оскільки за існуючих умов ПрАТ «Синтез Ойл» позбавлене можливості отримувати прибуток у звичному обсязі, а отже - належним чином виконати грошові зобов`язання.
по-четверте, Договір № 32/21-044/1 не передбачає покладення ризиків надзвичайних обставин на ПрАТ «Синтез Ойл», оскільки сторони не передбачали жодних застережень на випадок настання форс-мажорних обставин.
ПрАТ «Синтез Ойл» вважає, що відповідно до положень ст. 652 ЦК України, є підстави для зміни строку виконання грошового зобов`язання, визначеного у підпункті 1.5.1. пункту 1.5. Договору про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р., у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладенні договору.

Публічним акціонерним товариством «Нафтопереробний комплекс–Галичина» (відповідач) подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує позов, вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенні з огляду, зокрема, на таке.
Відповідач вказує, що позивач обґрунтовує свої вимоги істотною зміною обставин, однак при цьому у позові фактично посилається на форс-мажорні обставини, спричинені війною, підкреслюючи, що «негативні наслідки, які зазнає ПрАТ «Синтез Ойл», жодним чином не залежать від волевиявлення та мають характер форс-мажору».
На думку відповідача, вказане свідчить про те, що позивач змішує (підміняє один одним) два різних правових інститути, форс-мажор (ст. 617 ЦК України) та істотна зміна обставин (ст. 652 ЦК України), правові наслідки і правова природа яких є відмінними.
Відповідач зазначає, що укладеним між сторонами Договором про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р. встановлено виконання позивачем зобов`язання щодо сплати відповідачу коштів за відступлення права вимоги у розмірі 70000000,00 грн. до 30 квітня 2022 року.
Однак, у зв`язку із військовою агресією рф проти України в лютому 2022 року Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 р. в Україні був введений воєнний стан.
Через причини, які зумовили зміну обставин, між сторонами були укладені Додаткові угоди від 26.04.2022 р. та від 24.04.2023 р. до Договору відступлення права вимоги №32/21-044/1 від 01.07.2021 р. які передбачали відстрочення виконання зобов`язань ПрАТ «Синтез ОЙЛ» з оплати вартості відступленого права вимоги.
На думку відповідача, укладаючи Додаткові угоди, позивач в повній мірі усвідомлював ризики та погодився з новими строками виконання зобов`язань, а зазначені ним істотні зміни обставин, що виникли з 2022 року, існували на момент вчинення правочину, оскільки Додаткові угоди укладалися сторонами вже під час дії воєнного стану в України.
Відповідач наголошує, що в контексті дотримання балансу інтересів повинні бути враховані інтереси відповідача, як кредитора у зобов`язанні, який пішов на поступки двічі укладаючи додаткові угоди, відстрочивши виконання зобов`язань на 2 роки цілком аргументовано розраховував на дотримання бодай цих строків виконання зобов`язань позивачем. Відповідач вважає, що доводи позовної заяви зводяться до того, що раніше укладені додаткові угоди вже в період воєнного стану фактично вводили відповідача як кредитора в оману відносно позиції позивача, який мав на меті відтягнути час, щоб потім взагалі змінити договір в судовому порядку та відкласти його виконання на невизначено тривалий строк.
Відповідач вважає необґрунтованим твердження позивача про те, що у зв`язку з воєнним станом він був позбавлений можливості виконати взяті на себе грошові зобов`язання, оскільки безпосередньо внаслідок воєнного стану позивачем втрачена можливість здійснювати свій основний вид діяльності - перевалку нафти в морських портах. 
Відповідач вказує, що позивач не позбавлений можливості вжиття заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості, зокрема, вимагати від ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» (Боржника за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р.) сплати на корить позивача 70000000 грн. та відповідних штрафних санкцій. Проте, позивач не вчинив жодної дій, спрямованих на примусове чи навіть добровільне виконання Боржником свого зобов`язання. Жодних доказів вжиття таких заходів по стягненню заборгованості або ж її безнадійності в силу об`єктивних обставин позивачем не надано.
На думку відповідача, воєнний стан, на який спирається позивач, ніяким чином не перешкоджав позивачу вчиняти дії щодо стягнення з ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» заборгованості у розмірі 70000000 грн., а отримані кошти використати для оплати (хоча б частково) на користь відповідача грошового зобов`язання за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р.
Отже, відповідач вважає, що позивач змішує поняття форс-мажору та істотної зміни обставин, намагаючись використати воєнний стан як універсальну підставу для зміни строків виконання грошового зобов`язання. В той же час, недоведеними з боку позивача є як існування у даному випадку форс-мажору, так і істотної зміни обставин за ознаками ст. 652 ЦК України.
Також, відповідач зазначає щодо можливої наявності в позові ознак зловживання позивачем правом.

Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями «Синтез ОЙЛ» подано відповідь на відзив, в якій вказує, що в якості підстав позову зазначалось виключно про наявність підстав для зміни Договору про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р. в силу істотних змін обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору. При цьому, ПрАТ «Синтез Ойл» наголошувало, що Договір про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р., а також додаткові угоди до нього не містять положень, які регулюють випадки настання форс-мажорних обставин. ПрАТ «Синтез Ойл» не стверджує про неможливість виконання грошового зобов`язання перед ПАТ «Нафтопереробний комплекс–Галичина» взагалі, разом з тим стверджує про істотну зміну обставин, які існували на момент укладення договору - 01.07.2021 р., та які існують на час звернення ПАТ «Нафтопереробний комплекс–Галичина» з вимогою про сплату боргу. Беручи до уваги відсутність посилань з боку ПрАТ «Синтез Ойл» на обставини настання форс-мажорних обставин, передбачених договором, стверджуваного відповідачем «змішування» правових інститутів не відбувається.
Позивач зазначає, що з урахуванням непередбачуваних для сторін умов воєнного стану, сторонами двічі укладено додаткові угоди від 26.04.2022 р. та від 24.04.2023 р., якими продовжено строк виконання грошового зобов`язання ПрАТ «Синтез Ойл». 
Продовження строку виконання зобов`язань на один рік пов`язано з розумінням сторін виникнення суттєвих труднощів належного та повного виконання Договору про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р. на попередньо визначених умовах. Відстрочення сплати коштів саме на рік також ґрунтувалось на сподіванні сторін якнайшвидшого завершення дії воєнного стану та відновлення платоспроможності ПрАТ «Синтез Ойл».
Потреби укладення додаткової угоди зі строком сплати вартості права вимоги після закінчення воєнного стану у 2022 та 2023 роках не було, хоча сторони усвідомлювали дійсні обставини та їх можливий вплив на виконання зобов`язань.
ПрАТ «Синтез Ойл» вважає, що факт укладення двох додаткових угод вже під час дії воєнного стану в Україні не змінює обставин того, що на час укладення правочину, виникнення зустрічних зобов`язань, у ПрАТ «Синтез Ойл» не було можливості передбачити настання обставин, що призведе до необхідності зміни зобов`язання.
Позивач стверджує, що погодження двох додаткових угод не позбавляє ПрАТ «Синтез Ойл» права змінити договірні зобов`язання у судовому порядку в обраний позивачем спосіб захисту.
Також, позивач вказує, що відповідачем, як Первісним кредитором за Договором про відступлення права вимоги, не передано позивачу, як Новому кредитору за Договором про відступлення права вимоги, жодних документів, що підтверджують право вимоги до ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття», як боржника за Договором про відступлення права вимоги. Унаслідок порушення відповідачем обов`язку щодо передачі позивачу документів, які підтверджують право вимоги до ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття», позивач позбавлений можливості реалізувати право вимоги щодо стягнення з ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» заборгованості розміром 70000000,00 грн., адже у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів відповідне право вважається таким, що не перейшло. Отже, відповідач не має підстав стверджувати про невчинення ПрАТ «Синтез Ойл» дій, спрямованих на стягнення заборгованості з ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття».
Крім того, позивач зазначає, що відповідачем не доведено наявність визначених процесуальним законом підстав для висновку про порушення ПрАТ «Синтез Ойл» вимог щодо добросовісної поведінки.

Публічним акціонерним товариством «Нафтопереробний комплекс–Галичина» подано заперечення на відповідь на відзив, в якому вказується, зокрема, що зазначення позивачем у відповіді на відзив про не передачу відповідачем документів, які підтверджують право вимоги до ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття», що унеможливлює вчинення ПрАТ «Синтез Ойл» дій, спрямованих на стягнення заборгованості з ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття», свідчить про фактичну зміну позивачем позиції та підстав позовної заяви, оскільки в позовній заяві відсутні будь-які посилання на порушення відповідачем умов Договору про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р. щодо передачі позивачу документів, а предметом позову визначено виключно зміну строку виконання грошового зобов`язання у зв`язку з істотною зміною обставин (запровадження воєнного стану), без будь-яких нарікань про «не перехід» до позивача права вимоги.
Відповідач стверджує, що позивач у позовній заяві жодним чином не послався (і не довів) на обставини відсутності документації, необхідної для реалізації права вимоги до ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття», але посилається на неї у відповіді на відзив як на перешкоду, що не давала йому понад 2 роки реалізувати придбане право вимоги. При цьому, позивач просить змінити строк виконання грошового зобов`язання на невизначений (три місяці після припинення (скасування) воєнного стану в Україні) посилаючись виключно на істотну зміну обставин – наслідки воєнного стану.
Відповідач вказує, що позивач, посилаючись на відсутність документації для вжиття заходів щодо стягнення заборгованості з ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття», не зазначає, які саме документи у нього відсутні та які заходи вживались позивачем за понад 2 роки для отримання необхідних документів, в тому числі від відповідача.
При цьому, відповідач зазначає, що впродовж 2 років володіння позивачем правом вимоги до ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття», між позивачем та відповідачем було укладено дві Додаткові угоди до Договору про відступлення права вимоги щодо зміни (продовження) строку оплати придбаного права вимоги, однак питання не передачі чи неповної передачі відповідачем документів, позивачем не ставилось.
Також відповідач стверджує, що між сторонами підписувався і скріплювався печатками акт звірки взаєморозрахунків де зазначено заборгованість позивача перед відповідачем по оплаті за права вимоги, набутих по Договору про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р., однак жодних приміток чи зауважень щодо не повної передачі або інших перепон спричинених порушенням відповідачем умов такого Договору позивач не висловлював.
Відповідач наголошує, що відповідь на відзив, подана позивачем, не містить належного та допустимого спростування наведених відповідачем аргументів, викладених у відзиві, а тому не може розцінюватись як належне спростування доводів відзиву.

Позиція суду.

Між Публічним акціонерним товариством «Нафтопереробний комплекс–Галичина» та Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» укладено Договір про відступлення права вимоги № 32/21-044/1, за умовами якого Публічне акціонерне товариство «Нафтопереробний комплекс–Галичина» відступило, а Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» набуло право вимоги до Публічного акціонерного товариства «Нафтохімік Прикарпаття» щодо виконання частини грошового зобов`язання у розмірі 70000000,00 грн. за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-006 від 26.01.2021 р., укладеним між Публічним акціонерним товариством «Нафтопереробний комплекс–Галичина» та Публічним акціонерним товариством «Нафтохімік Прикарпаття».
За відступлення права вимоги Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» зобов`язалось сплатити Публічному акціонерному товариству «Нафтопереробний комплекс–Галичина» грошову суму у розмірі 70000000,00 грн. до 30 квітня 2022 року.
В подальшому, між сторонами укладено Додаткову угоду від 26.04.2022 р. та Додаткову угоду від 24.04.2023 р. до Договору про відступлення права вимоги № 32/21-044/1, за умовами яких строк виконання зобов`язань Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» по сплаті Публічному акціонерному товариству «Нафтопереробний комплекс–Галичина» коштів у розмірі 70000000,00 грн. за відступлення права вимоги було продовжено до 30 квітні 2023 року та до 30 квітня 2024 року відповідно.
Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» звернулось до суду з даним позовом, в якому просить змінити зобов`язання за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р. з урахуванням Додаткових угод від 26.04.2022 р. та 24.04.2023 р. в частині строку, визначеного у підпункті 1.5.1. пункту 1.5. Розділу 1 «Загальні положення», для сплати суми у розмірі 70000000,00 грн. – у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладенні договору та встановити позивачу новий строк виконання грошового зобов`язання перед Публічним акціонерним товариством «Нафтопереробний комплекс–Галичина» зі сплати суми у розмірі 70000000,00 грн. за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р. – не пізніше трьох місяців після припинення (скасування) воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
Статтею 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Відповідно до ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:
1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;
3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Згідно ч. 4 ст. 652 Цивільного кодексу України, зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.
Отже, зміна договору за рішенням суду у зв`язку з істотною зміною обставин допускається лише у виняткових випадках, при цьому для такої зміни позивач повинен довести наявність одночасно всіх чотирьох умов, зазначених у ч. 2 ст. 652 ЦК України.
Верховний Суд у постанові від 16.08.2023 р. у справі № 910/17639/21 звернув увагу те, що внесення змін до договору за рішенням суду є виключною мірою, яка пов`язана з втручанням суду в свободу договору, господарську діяльність сторін, і таке втручання може відбуватися лише у разі виникнення значного і вочевидь несправедливого дисбалансу між інтересами сторін внаслідок зміни обставин.
Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями «Синтез Ойл» вказує, що наявні всі чотирьох умов, зазначені ч. 2 ст. 652 ЦК України, для зміни Договору про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р. за рішенням суду, а саме:
- на момент укладення Договору про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р. сторони не могли передбачити настання обставин, пов`язаних із повномасштабною військовою агресією російської федерації проти України, запровадженням воєнного стану, блокуванням морських портів, порушенням логістичних ланцюгів та іншими негативними наслідками, які безпосередньо вплинули на можливість належного виконання господарських зобов`язань. Сторони укладали Договір, виходячи із звичайного перебігу господарської діяльності, стабільності економічного середовища та прогнозованості комерційних відносин, тобто без урахування обставин воєнного часу;
- зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона - ПрАТ «Синтез Ойл» - не могла усунути, навіть проявивши максимальну обачність та турботливість. Негативні наслідки, які зазнає ПрАТ «Синтез Ойл» (заборона перевантаження нафти та нафтопродуктів в Одеському морському порту у зв`язку з воєнним станом, що унеможливлює нормальне здійснення господарської діяльності позивача), жодним чином не залежать від волевиявлення позивача та мають характер форс-мажору;
- виконання Договору про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р. в первісно визначені строки призводить до істотного порушення співвідношення майнових інтересів сторін, оскільки за існуючих умов ПрАТ «Синтез Ойл» позбавлене можливості отримувати прибуток у звичному обсязі, а отже - належним чином виконати грошові зобов`язання. Це фактично позбавляє позивача того економічного результату, на який він розраховував при укладенні Договору;
- Договору про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р. не передбачає покладення ризиків надзвичайних обставин на ПрАТ «Синтез Ойл», оскільки сторони не передбачали жодних застережень на випадок настання форс-мажорних обставин.
Суд погоджується з доводами позивача про те, що на момент укладення Договору про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р. сторони не могли передбачити настання обставин, пов`язаних із повномасштабною військовою агресією російської федерації проти України, запровадженням воєнного стану та його наслідками.
Однак, у зв`язку з вказаними обставинами (введенням воєнного стану) між сторонами укладено Додаткові угоди від 26.04.2022 р. та від 24.04.2023 р. до Договору про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р., якими змінено (продовжено) строк виконання грошового зобов`язання за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р. до 30.04.2023 р. та до 30.04.2024 р. відповідно.
З огляду на зазначене, суд погоджується з доводами відповідача про те, що укладаючи Додаткові угоди від 26.04.2022 р. та від 24.04.2023 р. до Договору про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р. вже під час дії воєнного стану в України, позивач в повній мірі усвідомлював ризики та погодився з новими строками виконання зобов`язань, а зазначені ним непередбачувані обставини, пов`язаних із запровадженням воєнного стану та його наслідками, вже існували на момент укладення вказаних додаткових угод.
У постанові Верховного Суді від 10.10.2024 р. у справі № 910/332/24 наведено правовий висновок про те, що позивач міг і повинен був при певній обачності передбачити виникнення труднощів у виконанні договору, що пов`язані з введенням воєнного стану, зважаючи на те, що на момент укладення договору по всій території України вже було введено воєнний стан. Тому настання зазначених подій не може розглядатись як підстава для внесення змін в окремі пункти договору та додатку № 3 до нього у зв`язку з істотною зміною обставин.
У даному випадку, укладаючи Додаткові угоди від 26.04.2022 р. та від 24.04.2023 р. до Договору про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р. про зміну (продовження) строку виконання грошового зобов`язання, позивач зобов`язаний був врахувати можливі труднощів у виконанні Договору про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р., що пов`язані з введенням воєнного стану та його наслідками (блокуванням морських портів, забороною перевантаження нафти та нафтопродуктів в Одеському морському порту тощо), оскільки на час укладення вказаних Додаткових угод вже був введений воєнний стан по всій території України.
Більше того, як вірно вказує відповідач, позивачем не вчинено жодних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості, зокрема з ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» у розмірі 70000000,00 грн., яка була набута позивачем за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р.
У позовній заяві позивач стверджує, що введення воєнного стану в Україні та його наслідки (зокрема заборона перевантаження нафти та нафтопродуктів в Одеському морському порту) повністю позбавило позивача можливості заробляти грошові кошти своєю виробничою діяльністю, а отже належним чином виконати грошові зобов`язання за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р.
Відповідно до п. 2.4. Договору про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р., право вимоги, зазначеної у п. 1 цього Договору, переходить до Нового кредитора з моменту набрання чинності цим Договором.
Отже, з моменту укладення Договору про відступлення права вимоги № 32/21-044/1, тобто з 01.07.2021 р., позивач мав повний обсяг прав, які перейшли від відповідача, для отримання (стягнення) належних йому грошових коштів від ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» у розмірі 70000000,00 грн. 
Однак, позивач не вчинив жодних заходів щодо стягнення з ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» заборгованості у розмірі 70000000,00 грн., за рахунок якої позивач міг виконати зобов`язання перед відповідача за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р.
При цьому, реалізація заходів щодо стягнення з ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» заборгованості взагалі не пов`язана з введенням воєнного стану в Україні та його негативними наслідками.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості реалізації права вимоги до ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» та стягнення заборгованості у розмірі 70000000,00 грн. у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні чи іншими обставинами. Зокрема, матеріали справи не містять доказів неплатоспроможності ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття», перебування останнього у процедурі банкрутства, припинення чи фактичного нездійснення господарської діяльності, відсутності майна або коштів для виконання грошового зобов`язання, а також інших обставин, які б об`єктивно унеможливлювали стягнення відповідної заборгованості.
Щодо доводів позивача, наведених у відповіді на відзив, про те, що відповідачем не передано документацію на підтвердження права вимоги до ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття», що в свою чергу унеможливлює для позивача вчинення дій для стягнення з ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» заборгованості, суд зазначає, що в позовній заяві позивач не вказував про невиконання чи неналежне виконання відповідачем умов Договору про відступлення права вимоги № 32/21-044/1, тобто з 01.07.2021 р. в частині передання позивачу документів, які підтверджують право вимоги до ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття».
Також, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що позивач з липня 2021 року звертався до відповідача з вимогою про передачу документів, що підтверджують право вимоги до ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття».
Отже, твердження позивача про неможливість реалізувати право вимоги до ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття», яке набуто позивачем від відповідача за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р., у зв`язку з порушенням відповідачем умов вказаного договору щодо передання позивачу всіх документів, які підтверджують право вимоги до ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття», не підтверджене жодними доказами.
Суд зазначає, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які мають право розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.
Частиною 3 статті 13 Цивільного кодексу України визначено, що не допускаються дії особи, які вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.
Дії позивача щодо посилання на воєнний стан в Україні як на підставу для зміни строків виконання грошового зобов`язання, при одночасному невчиненні будь-яких заходів щодо виконання власного грошового зобов`язання перед відповідачем, зокрема щодо стягнення з ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» заборгованості у розмірі 70000000,00 грн., не відповідають принципу добросовісності та призводять до порушення справедливого розподілу між сторонами негативних наслідків зміни обставин.
Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
У даному випадку позивачем не доведено наявність одночасно всіх чотирьох умов, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України, для зміни договору за рішенням суду у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, 
Відтак, у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез ОЙЛ» до Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина» про зміну зобов`язання за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р. в частині строку оплати за відступлення права вимоги у зв`язку з істотною зміною обставин слід відмовити.
Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, сплачений позивачем судовий збір слід покласти на позивача.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 3, 7, 8, 11, 42, 46, 73, 74, 76, 86, 123, 129, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1. В задоволені позову Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Синтез ОЙЛ» до Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина» про зміну зобов`язання за Договором про відступлення права вимоги № 32/21-044/1 від 01.07.2021 р. в частині строку оплати за відступлення права вимоги у зв`язку з істотною зміною обставин та встановлення нового строку виконання грошового зобов`язання – відмовити.

Повне рішення складено 19 травня 2026 року.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Цікало А.І.