ЄУН справи: 336/10054/25
Номер провадження: 1-кп/336/687/2026
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі сторін: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №12025082320001227 від 03.09.2025 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Оріхів Запорізької області, громадянки України, яка має середню освіту, не працюючої, незаміжньої, зареєстрованої та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , восени 2024 року, більш точного часу та дати, в ході розслідування не встановлено, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки, всупереч вимог 12 розділу інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, відповідно до якого, придбання, зберігання та носіння бойових припасів та вибухових речовин, здійснюється на підставі дозволу відповідного органу Національної поліції, перебуваючи в селі Преображенка Пологівського району Запорізької області, отримала від військовослужбовців ЗСУ корпус гранати Ф-1 та запал УЗРЕМ, які в подальшому принесла та зберігала за адресою свого проживання.
У подальшому, 11 вересня 2025 року, в період часу з 11 години 51 хвилин до 12 години 31 хвилин, працівниками поліції проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 08 вересня 2025 року, за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: предмет схожий на запал УЗРГМ-2, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-25/20923-ВТХ від 15.09.2025, наданий на дослідження предмет складної циліндричної форми є бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, який до бойових припасів не відноситься, але є самостійним вибуховим пристроєм і відноситься до засобів підриву (ініціювання вибуху) та містить в собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС масою 0,1 г, азид свинцю масою 0,2 г та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген масою 1 г; предмет схожий на корпус гранати Ф-1, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-25/20917-ВТХ від 15.09.2025, наданий на дослідження предмет еліпсоїдної форми є корпусом бойової ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 промислового виготовлення, який до бойових припасів та вибухових пристроїв не відноситься, але містить в собі заряд бризантної вибухової речовини - тротил, масою 50-56 г.
В матеріалах кримінального провадження міститься угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні, відповідно до якої, 14 жовтня 2025 року між обвинуваченою ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_6 , за участі адвоката ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості та скріплена підписами сторін.
За умовами угоди сторони вважають за можливе при призначенні покарання обвинуваченій, за вчинений злочин, передбачений ч.1 ст. 263 КК України, погоджуються на призначення останній покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі та, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити від відбування покарання з випробувальним (іспитовим) строком 1 (один) рік.
Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні винуватою у скоєнні кримінального правопорушення визнала себе повністю, щиро розкаялась, пояснила обставини скоєного правопорушення, свої права, передбачені ст. 474 КПК України, розуміє.
Обвинувачена та прокурор в судовому засіданні заявили, що вони цілком розуміють наслідки угоди, укладення угоди є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж передбачені в угоді.
Суд переконався, що обвинувачений розуміє свої права, передбачені КПК України, зокрема ст. 474 КПК України, у добровільності укладання сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді. Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, разом з цим, судом з`ясовано, що він цілком розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, відповідно ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Захисник у судовому засіданні вважає, що укладення угоди не суперечить інтересам підзахисної.
Суд встановив, що умови угоди, не суперечать вимогам КПК України, оскільки вона укладена у провадженні щодо тяжкого злочину за ч.1 ст. 263 КК України, відповідає вимогам ст. 472 КПК України, не суперечить вимогам КК України, оскільки обставини, викладені в ній відповідають матеріалам справи, дії обвинуваченої кваліфіковано вірно за ч.1 ст. 263 КК України, а саме придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченій узгодженого сторонами покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Витрати, пов`язані із залученням стороною обвинувачення експерта спеціалізованої державної установи, в порядку ст.124 КПК України, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого.
Запобіжний захід не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Угоду про визнання винуватості від 14 жовтня 2025 між обвинуваченою ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 12025082320001227 від 03.09.2025 - затвердити.
Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. 
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: 
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз у сумі 7 131,20 грн.
Речові докази: корпус гранати Ф-1 та запал УЗРГМ-2 - знищити. 
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Згідно із ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:
- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам кримінального провадження: прокурору, обвинуваченому та захиснику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_7