11.05.2026 Справа № 203/9784/25
Номер провадження 2/932/425/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
11 травня 2026 року         м. Дніпро
Шевченківський районний суд м. Дніпра у складі головуючого судді Леміщенко О.О., за участю секретаря судового засідання Маншиліна Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про стягнення безпідставно отриманих активів,
ВСТАНОВИВ:
29 грудня 2025 року ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» звернувся до Центрального районного суду міста Дніпра в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ТОВ «Брайт Інвестмент» про стягнення безпідставно отриманих активів, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 23 631,54 грн.
Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 02 вересня 2025 року по справі №562/2131/25 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Брайт Інвестмент» виконавчий напис №217622 від 23 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №2612/07-250 ПКП від 26 грудня 2007 року в сумі 36385,59 грн, визнано таким, що не підлягає виконанню. На примусове виконання скасованого виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Папроцьким А.А. відкрито виконавче провадження №67675831, в ході якого з боржника ОСОБА_1 стягнуто 23631,54 грн, з них: 20937,78 грн перераховано ТОВ «Брайт Інвестмент» в рахунок погашення заборгованості; 2093,76 грн перераховано основну винагороду виконавця; 300,00 грн перераховано на витрати виконавчого провадження. Таким чином, ТОВ «Брайт Інвестмент» безпідставно отримало грошові кошти в розмірі 20937,78 грн за скасованим виконавчим документом та завдало шкоди ОСОБА_1 на суму 2393,76 грн. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акта правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з боржника) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів відповідно до статті 1212 ЦК України (Постанова КЦС ВС від 08 вересня 2021 року в справі № 201/6498/20). Заходи досудового врегулювання спору позитивного результату не принесли, подана представником позивача претензія про повернення коштів лишилася без відповіді. Просить стягнути з ТОВ «Брайт Інвестмент» на користь ОСОБА_1 23631,54 грн та судові витрати на оплату судового збору і професійної правової допомоги.
Відповідно до ухвали Центрального районного суд міста Дніпра від 08 січня 2026 року цивільну справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Дніпра.
Ухвалою від 23 лютого 2026 року відкрите спрощене позовне провадження у справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін.
У судове засідання представник позивача Ільїн В.А. не з`явився, 09 квітня 2026 року надав заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином через свого представника, заяви про відкладення судового розгляду або про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не надала.
Представник відповідача ТОВ «Брайт Інвестмент», будучі належним чином повідомленим про місце, день та час розгляду справи шляхом отримання процесуальних документів та повісток про виклик в судове засідання в електронному кабінеті системи «Електронний суд», у судове засідання двічі не з`явився, відзив на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи або про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції суду не надав.
Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи не здійснювалось.
Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 25 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Папроцьким А.А. було відкрите виконавче провадження ВП №67675831 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. №217622 від 23 червня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованості в загальні сумі 36 385,59 грн.
Відповідно до заочного рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 02 вересня 2025 року по цивільній справі №562/2131/25 позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальності «Брайт Інвестмент» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволені, визнано виконавчий напис №217622 від 23 червня 2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованості за кредитним договором №2612/07-250ПКП від 26 грудня 2007 року в сумі 36385 грн 59 коп. таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до листа приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Папроцького А.А. від 16 жовтня 2025 року №47197 при примусовому виконанні виконавчого провадження №6767831 з боржника було стягнуто грошові кошти у розмірі 23631,54 грн, які в подальшому було розподілено наступним чином:
- 20937,78 грн було перераховано стягувачу в рахунок погашення заборгованості;
- 2093,76 грн було перераховано як основну винагороду приватного виконавця;
- 300,00 грн було перераховано на витрати виконавчого провадження;
- 300,00 грн було перераховано як повернення авансового внеску стягувача.
Отже, з наданих стороною позивача доказів, судом встановлено, що у рамках виконавчого провадження під час примусового виконання виконавчого напису, який в судовому порядку визнано таким, що не підлягає виконанню, з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ТОВ «Брайт Інвестмент» фактично було стягнуто 20937,78 грн в рахунок погашення заборгованості та 300,00 грн як повернення авансового внеску стягувача.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.
Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.
Враховуючи, що відпали правові підстави для набуття ТОВ «Брайт Інвестмент» примусово стягнутих з ОСОБА_1 за виконавчим написом грошових коштів, що підтверджується матеріалами справи, оскільки цей виконавчий напис в судовому порядку визнано таким, що не підлягає виконанню, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 20937,78 грн, тобто грошові кошти, отримані безпосередньо позивачем при примусовому виконанні виконавчого провадження. 
При цьому суд зазначає, що позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача на свою користь 300,00 грн, стягнутих як повернення авансового внеску стягувачу, тому, враховуючи те, що суд розглядає спір в межах заявлених позовних вимог, не вирішує питання про стягнення цієї сумі з відповідача на користь позивача.
Крім того, судом встановлено, що під час примусового виконання виконавчого напису у рамках виконавчого провадження №67675831 з позивача також стягнуто 2393,76 грн, з яких: 2093,76 грн – основна винагорода приватного виконавця; 300,00 грн – витрати виконавчого провадження.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 26 цього Закону України, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Нормами ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що кошти виконавчого провадження складаються з:
1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;
2) авансового внеску стягувача;
3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.
Частиною 7 статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Здійснення особою захисту порушеного права шляхом застосування кондикційного позову можливе лише за умови наявності підстав, передбачених ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача відповідне майно (у тому числі грошові кошти).
При цьому, для правильного застосування ст. 1212 ЦК України необхідно установити факт абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.
У даному випадку стягнення з позивача, як боржника на користь приватного виконавця зазначених грошових коштів (витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця), пов`язане зі здійсненням приватним виконавцем примусового виконання виконавчого документа відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», і відповідач ТОВ «Брайт Інвестмент» не є отримувачем цих коштів, в зв`язку з чим відсутні правові підстави для їх стягнення з нього на користь позивача, тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2393,76 грн необхідно відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду надано договір про надання професійної правової допомоги б/н від 23 грудня 2025 року, який укладений між ОСОБА_1 та головою адвокатського об`єднання «Верітас» Ільїним Вадимом Анатолійовичем. Відповідно до умов договору гонорар адвоката за надання правової допомоги: консультація, складання позовної заяви, складання інших процесуальних документів та заяв по суті становить 7000,00 грн.
Також надано акт приймання-передачі наданих послуг від 29 грудня 2025 року, відповідно до якого сторони договору про надання професійної правової допомоги б/н від 23 грудня 2025 року ОСОБА_1 з однієї сторони та голова адвокатського об`єднання «Верітас» Ільїн Вадим Анатолійович з іншої сторони, склали даний акт по видам правничої професійної допомоги та їх оплаті у справі стосовно стягнення безпідставно отриманих коштів за скасованим виконавчим написом нотаріуса. Адвокат передав, а клієнт прийняв: надання правової консультації та узгодження правової позиції по справі; складання позовної заяви, процесуальних заяв та заяв по суті справи; представництво інтересів позивача в суді. Загальна вартість послуг складає 7000,00 грн.
Враховуючи відсутність заперечень щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу з боку відповідача, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача таких документально підтверджених витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 6202,01 грн.
Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при зверненні до суду судовій збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір у сумі 858,51 грн.
Керуючись ст.ст .2, 5, 10-13, 76-81, 141, 211, 223, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про стягнення безпідставно отриманих активів – задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані активи у сумі 20937 (двадцять тисяч дев`ятсот тридцять сім) грн 78 коп.; витрати на правничу допомогу у сумі 6202 (шість тисяч двісті дві) грн 01 коп.; сплачений судовий збір у сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн 51 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений та підписаний суддею 11 травня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адрес: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», ЄДРПОУ 43115064, адреса: м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, буд. 9.

Суддя           О.О. Леміщенко