УХВАЛА

06 липня 2026 року 
м. Київ

cправа № 926/2697/25 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду: 
Бакуліної С.В. (доповідач),
розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.05.2026 (головуючий суддя - Орищин Г.В., судді: Галушко Н.А., Желік М.Б.)
у справі №926/2697/25
за позовом Служби безпеки України
до 1. ОСОБА_1 , м. Чернівці,
2. ОСОБА_2 , м. Чернівці,
3. Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІП КОМ",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Гандабура Галина Петрівна,
про визнання недійсним договору та стягнення коштів сумі 200 000 грн,
ВСТАНОВИВ:
Служба безпеки України (далі також - СБУ) звернулася до Господарського суду Чернівецької області з позовом до ОСОБА_2 (далі також - ОСОБА_2 ), ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 ), Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІП КОМ" (далі також - ТОВ "ВІП КОМ"), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Гандабури Галини Петрівни, в якому просила суд:
- визнати недійсним договір купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі ТОВ "ВІП КОМ" від 03.04.2024, згідно з п.1.1 якого продавець зобов`язується передати покупцю свою частку в розмірі 50% статутного капіталу ТОВ "ВІП КОМ", що у грошовому еквіваленті становить 200 000 грн, що складає 200 000 часток, з розрахунку 1 частка становить 1 гривню укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ;
- застосувати наслідки нікчемності договору купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі ТОВ "ВІП КОМ" від 03.04.2024, а саме: стягнути з ОСОБА_2 на користь держави Україна частку в розмірі 50% статутного капіталу ТОВ "ВІП КОМ", що у грошовому еквіваленті становить 200 000 грн, що складає 200 000 часток, з розрахунку 1 частка становить 1 гривню, стягнути на користь держави Україна з ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 200 000 грн, отримані за результатом реалізації договору від 03.04.2024 щодо купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі ТОВ "ВІП КОМ".
Господарський суд Чернівецької області у рішенні від 06.11.2025 ухвалив: - задовольнити позов СБУ; - визнати недійсним договір від 03.04.2024 купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі ТОВ "ВІП КОМ"; - стягнути з ОСОБА_1 на користь держави Україна частку в розмірі 50% статутного капіталу ТОВ "ВІП КОМ", що у грошовому еквіваленті становить 200 000 грн, що складає 200 000 часток, з розрахунку 1 частка становить 1 гривню; - стягнути на користь держави Україна з ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 200 000 грн, отримані за результатом реалізації договору від 03.04.2024 щодо купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі ТОВ "ВІП КОМ"; - стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь СБУ по 2 422,40 грн судового збору.
Західний апеляційний господарський суд постановою від 05.05.2026 рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.11.2025 у справі №926/2697/25 скасував; позовні вимоги задовольнив, визнав недійсним договір від 03.04.2024 купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі ТОВ "ВІП КОМ", згідно з п.1.1 якого продавець зобов`язується передати покупцю свою частку в розмірі 50% статутного капіталу ТОВ "ВІП КОМ", що у грошовому еквіваленті становить 200 000 грн, що складає 200 000 часток, з розрахунку 1 частка становить 1 гривню, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; стягнув з ОСОБА_2 на користь держави Україна частку в розмірі 50% статутного капіталу ТОВ "ВІП КОМ", що у грошовому еквіваленті становить 200 000 грн, що складає 200 000 часток, з розрахунку 1 частка становить 1 гривню.
ОСОБА_1 звернувся 29.05.2026 через підсистему "Електронний суд" до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.05.2026 у справі №926/2697/25.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2026 для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі: Бакуліна С.В. - головуючий (суддя-доповідач), судді: Кібенко О.Р., Студенець В.І.
Верховний Суд ухвалою від 22.06.2026 касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.05.2026 у справі №926/2697/25 разом з доданими до неї документами повернув скаржнику без розгляду на підставі пункту 1 частини четвертої статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК).
24.06.2026 ОСОБА_1 вдруге звернувся 29.05.2026 через підсистему "Електронний суд" до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: (1)поновити строк на подання касаційної скарги; (2)відстрочити сплату судового збору за подання касаційної скарги у справі до ухвалення судового рішення Верховним Судом; (3)скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.05.2026 та направити справу №926/2697/25 на новий розгляд.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.06.2026 для розгляду цієї справи передано колегії суддів у складі: Бакуліна С.В. - головуючий (суддя-доповідач), судді: Кібенко О.Р., Студенець В.І.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд вважає за необхідне залишити її без руху з огляду на таке.
Виходячи з приписів частини другої статті 292 ГПК у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, вона залишається без руху. 
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру розмір ставки судового збору складав 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2025 установлено у розмірі 3 028 грн.
Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" унормовано, що за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір встановлений у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.
Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Враховуючи предмет позову (одна вимога немайнового характеру та майнова вимога), а також вимоги касаційної скарги, скаржник при її подачі повинен був сплатити судовий збір у сумі 4 844,80 грн (3 028 грн вимога немайнового характеру) х 200% ставки) х 0,8 коефіцієнт пониження) та у сумі 4 844,80 грн (3 028 - прожитковий мінімум для працездатних осіб на момент звернення з позовом х 200% ставки ) х 0,8 коефіцієнт пониження). Тобто загальна сума судового збору становить 9 689,60 грн.
Натомість скаржник не додав до касаційної скарги документа, який підтверджує сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі, при цьому заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору, обґрунтоване тим, що до ОСОБА_1 застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), у зв`язку з чим, його активи та банківські рахунки заблоковані, а можливість розпорядження належними йому грошовими коштами є істотно обмеженою.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зокрема, за умови, що заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.
Звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).
Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а повноваження суду на власний розсуд (за наявності передбачених законом умов) звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір) (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.03.2021 у справі № 912/1061/20).
Разом з цим, особа, яка заявляє відповідне клопотання, зокрема, про відстрочення сплати судового збору, повинна надати докази того, що її майновий стан об`єктивно перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому порядку.
Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ у справі "Княт проти Польщі" (Kniat v. Poland) від 26.07.2005, пункт 44; рішення ЄСПЛ у справі "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" (Jedamski and Jedamska v. Poland) від 26.07.2005, пункти 63, 64).
Суд зазначає, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень такого майнового стану. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. 
У касаційній скарзі відсутні докази, що підтверджують реальну фінансову неспроможність скаржника сплатити судовий збір у вказаному вище розмірі.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що подане клопотання не містить доказів, які б підтверджували об`єктивну неможливість сплатити судовий збір за звернення з касаційною скаргою.
Верховний Суд зауважує, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").
З огляду на викладене та враховуючи відсутність умов, визначених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", суд касаційної інстанції не вбачає правових підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги, а відтак, у задоволенні необхідно відмовити.
Згідно з частиною другою статті 292 ГПК у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Відповідно до частини другої статті 174 ГПК в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Ураховуючи викладене, касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.05.2026 у цій справі підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК, із наданням скаржнику строку для усунення недоліків, а саме подання Верховному Суду документа, що підтверджує сплату судового збору у сумі 9 689,60 грн, за наведеними нижче реквізитами:
- Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102;
- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;
- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);
- Код банку отримувача (МФО): 899998;
- Рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007;
- Код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)".
Суд звертає увагу скаржника на те, що необхідними реквізитами для ідентифікації скарги є, зокрема, номер справи, в межах якої подається відповідна скарга, та дата судового рішення, що оскаржується.
Реквізити рахунків для зарахування судового збору за подання касаційної скарги розміщено також на офіційному вебсайті Верховного Суду. 
При цьому звертається увага на те, що заяву про усунення недоліків, подану на виконання приписів цієї ухвали, необхідно також надіслати іншим учасникам справи, надавши Суду докази такого надіслання.
Згідно з частиною четвертою статті 174 та частиною другою статті 292 ГПК, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із касаційною скаргою.
Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292 ГПК, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.05.2026 у справі №926/2697/25.
2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.05.2026 у справі №926/2697/25 залишити без руху. 
3. Надати скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.
4. Роз`яснити ОСОБА_1 , що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.
Суддя С. В. Бакуліна