ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 678/1875/25
Провадження № 22-ц/820/833/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 12 січня 2026 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2025 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі – АТ «Акцент-Банк», банк) звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором.
АТ «Акцент-Банк» зазначило, що 6 вересня 2022 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком банк надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти. ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на 22 листопада 2025 року виникла заборгованість у розмірі 14 348 грн 87 коп., яка складається з 9 863 грн 40 коп. заборгованості за кредитом і 4 485 грн 47 коп. заборгованості по відсоткам.
За таких обставин АТ «Акцент-Банк» просило суд стягнути з  ОСОБА_1  на свою користь 14 348 грн 87 коп. заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 12 січня 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором від 6 вересня 2022 року у розмірі 9 863 грн 40 коп. станом на 22 листопада 2025 року.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь АТ «Акцент-Банк» судовий збір у розмірі 1 664 грн 91 коп.
В решті позову відмовлено.
Суд керувався тим, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь АТ «Акцент-Банк» підлягає стягненню неповернутий кредит у розмірі 9 863 грн 40 коп. Оскільки умовами договору не встановлено розмір і порядок нарахування процентів, то в цій частині позов є необґрунтованим. Понесені банком витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідачку пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ «Акцент-Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цілому посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 звернулася до позивача з заявою щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, тобто відповідачка приєдналася до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені у стандартній формі. В указаній заяві визначені всі істотні умови кредитного договору, в тому числі процентна ставка, порядок і строк нарахування процентів. При цьому ОСОБА_1 своїм електронним підписом підтвердила укладення сторонами кредитного договору. Крім того, ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому визначені умови кредитування щодо розміру, підстав і порядку нарахування процентів. На виконання зобов`язання за кредитним договором банк надав відповідачці кредит, однак, остання не виконала зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства та дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову в частині вимоги про стягнення процентів.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 не подала відзив на апеляційну скаргу.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

АТ «Акцент-Банк» не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за кредитом, а тому згідно з частиною першою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) в апеляційному порядку в цій частині рішення суду не переглядається.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.
Суд першої інстанції не з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, та неправильно витлумачив норми статей 207, 526, 1048, 1054 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України).
У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду в частині відмови в позові про стягнення процентів підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині вимог нового судового рішення.
Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

6 вересня 2022 року АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 підписали анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», за змістом якої сторони визнали, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг у АТ «А-Банк», що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг. При цьому ОСОБА_1 засвідчила генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним відкритим ключем, що буде використовуватися нею для вчинення правочинів та платіжних операцій, і визнала, що вказаний електронний підпис є аналогом її власноручного підпису.
Того ж дня, тобто 6 вересня 2022 року, сторони підписали в електронній формі заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, згідно з якою банк надав ОСОБА_1 кредит на картковий рахунок у межах ліміту кредитування 10 000 грн строком на 240 днів (пільговий період – 62 дні).
ОСОБА_1 зобов`язалася повертати кредит щомісячними платежами у розмірі не менше 4% від заборгованості та не менше нарахованих відсотків за користування кредитом, та не менше 100 грн і не більше повного розміру заборгованості. Водночас ОСОБА_1 зобов`язалася сплатити банку відсотки за користуванням кредитом у розмірі 3,4% на місяць (під час пільгового періоду процентна ставка становила 0,000001%).
З жовтня 2024 року ОСОБА_1 не виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 22 листопада 2025 року виникла заборгованість у розмірі 14 348 грн 87 коп., із яких 9 863 грн 40 коп. – заборгованість за кредитом і 4 485 грн 47 коп. – заборгованість за процентами.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних) , у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин; далі – Закон №675-VIII) слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).
В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Із положень частини першої статті 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В силу статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.
Сторони вправі укласти кредитний договір у електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Зібрані докази вказують на те, що 6 вересня 2022 року між АТ «Акцент-Банк» та  ОСОБА_1  був укладений в електронній формі кредитний договір шляхом підписання сторонами заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком. Згідно з умовами цього договору банк надав ОСОБА_1 кредит на картковий рахунок у межах ліміту кредитування 10 000 грн строком на 240 днів під 3,4% на місяць, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти.
При цьому сторони досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо типу кредиту, мети кредитування, загального розміру кредиту, порядку та умов надання кредиту, строку кредитування, процентної ставки за кредитом, її типу та порядку обчислення тощо.
Висновок суду першої інстанції про те, що умовами кредитного договору не визначено право банку на проценти, не відповідає фактичним обставинам справи та є помилковим.
Водночас суд безпідставно послався на правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17), оскільки в цій справі та справі, яка переглядається судом апеляційної інстанції, встановлені різні обставини.
ОСОБА_1  не виконала зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 22 листопада 2025 року виникла заборгованість у розмірі 14 348 грн 87 коп., із яких 9 863 грн 40 коп. – заборгованість за кредитом і 4 485 грн 47 коп. – заборгованість за процентами.
Цю заборгованість слід стягнути з відповідачки на користь АТ «Акцент-Банк».

3.Висновки суду апеляційної інстанції та межі розгляду справи

При вирішенні спору суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи та не застосував правильно норми чинного законодавства, а тому ухвалене ним рішення в частині відмови у стягненні процентів підлягає скасуванню.
У порядку задоволення позову з  ОСОБА_1  на користь АТ «Акцент-Банк» слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 348 грн 87 коп., яка складається з 9 863 грн 40 коп. неповернутого кредиту та 4 485 грн 47 коп. нарахованих процентів.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання щодо зміни розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Також суд враховує вимоги Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VІ «Про судовий збір».
Позов АТ «Акцент-Банк» задоволено в цілому, внаслідок чого з  ОСОБА_1  на користь АТ «Акцент-Банк» слід присудити 2 422 грн 40 коп. судового збору за подання позову в електронній формі.
АТ «Акцент-Банк» оскаржило рішення суду першої інстанції через підсистему «Електронний суд» в частині відмови у стягненні 4 485 грн 47 коп. процентів, тобто щодо 31,26% вимог майнового характеру (4485,47?100:14348,87), а тому за подання апеляційної скарги банк мав сплатити судовий збір у розмірі 908 грн 69 коп. (2422,40?31,26%?150%?0,8).
Оскільки апеляційну скаргу АТ «Акцент-Банк» задоволено у повному обсязі, то на ОСОБА_1 слід покласти судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 908 грн 69 коп.
Всього з  ОСОБА_1  на користь АТ «Акцент-Банк» слід стягнути 3 331 грн 09 коп. витрат зі сплати судового збору (2422,40+908,69).

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.
Заочне рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 12 січня 2026 року в частині відмови у стягненні процентів скасувати та ухвалити в цій частині вимог нове рішення, розподіл судових витрат між сторонами змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання – АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (місцезнаходження – 49074, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Батумська, 11; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 14360080) 14 348 гривень 87 копійок заборгованості за кредитним договором і 3 331 гривню 09 копійок витрат зі сплати судового збору, а всього – 17 679 гривень 96 копійок.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Цибульський Д.В.
Доповідач – Ярмолюк О.І.       Категорія 27