ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/16300/24  Номер провадження 22-ц/814/1780/26	Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В. при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Гонтарем Валерієм Миколайовичем на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19 травня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В :
До суду звернулось ТОВ «Фінпром Маркет » із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості Зазначають, що 21 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 75264546, шляхом підписання електронним підписом позичальника, відтвореним за допомогою використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер його мобільного телефону.
За умовами вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 8020 грн. строком на 30 днів, тобто до 26.08.2021 року, фіксована процентна ставка 1,99% в день (п. 2.1. та п. 2.2. договору.
19.11.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 1911, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за вказаними вище кредитним договором.
03.04.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 030423-ФМ, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 75264546. Відповідно до реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу № 03042023-ФМ позивач набув право вимоги до відповідача в розмірі 27171, 76 грн., з яких: 8020 грн. заборгованість за кредитом та 19151, 76 грн. заборгованість за процентами.
Позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у загальному розмірі 27012, 40 грн., з яких: 8020 грн. заборгованість за кредитом, 18992, 40 грн. заборгованість за процентами, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та 3500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19 травня 2025 року позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю « Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики № 75264546 від 21.06.2021 року у розмірі 12807, 94 грн., з яких: 8020 грн. заборгованість за кредитом та 4787,94 грн. заборгованість за процентами, а також кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 1148,58 грн., 1659,70 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині у задоволенні позову було відмовлено.
З вказаним рішенням суду не погодився представник ОСОБА_1 – адвокат Гонтар В.М. та подали апеляційну скаргу, в якій прохає заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.05.2025 року скасувати, а в задоволенні позову відмовити. Зокрема вказує, що вважає рішення суду першої інстанції незаконним, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Крім того, зазначає, що позивачем не надано належні та допустимі докази, які підтверджують перерахування коштів на рахунок Відповідача та здійснення будь-якого руху коштів по цьому рахунку, тобто, Позивачем не надані первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» Акцентує увагу суду, що позивач належними та допустимими доказами не довів наявність заборгованості Відповідача у заявленому розмірі, а також наявність права вимоги.
У відзиві на апеляційну скаргу Ґедзь О.В., яка діє в інтересах ТзОВ «Фінпром Маркет» прохає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 21 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений договір позики № 75264546, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 81TFXMrz6v, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.
Пунктом 1 договору позики встановлено, що позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позика, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. У п. 2 зазначено, що сума позики становить 8020 грн., строк позики - 30 днів, дата повернення позики 21.07.2021 року, фіксована процентна ставка 1,99 % на день. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою ставить 2,70% за день. Орієнтовна загальна вартість позики складає 12807, 94 грн.
Відповідно п 4 укладеного договору, проценти нараховуються щоденно, включаючи дату отримання та повернення на залишок позики. За змістом п. 5.2 договору позики позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті позикодавця, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації йому зрозумілі. Пунктом 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) Товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але у будь-якому випадку не більше 90 календарних днів.
До укладання договору про надання позики ОСОБА_2 ознайомився з таблицею обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки, що є додатком № 1 до договору позики, про що свідчить його електронний підпис одноразовим ідентифікатором 81TFXMrz6v.
19.11 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 1911 відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_3 , за вказаними вище кредитним договором.
03.04. 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 030423-ФМ, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_3 за договором позики № 75264546. Зі реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу № 03042023-ФМ позивач набув право вимоги до відповідача в розмірі 27171, 76 грн., з яких: 8020 грн. заборгованість за кредитом та 19151, 76 грн. заборгованість за процентами
Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені договором позики № 75264546, отримані в кредит кошти не повернув. року матеріали справи не містять. 
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами по справі виникли відповідні правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору повернуто не було, у зв`язку з чим виникла заборгованість за договором позики №75264546.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.
Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.11, ч.2 ст.509 ЦК України підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини.
Згідно статей 626, 627ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір (оферту), відповіді про прийняття цієї пропозиції (акцепту), яка має бути повною і безумовною (статті 640-642 ЦК України).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті1054,1055 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010).
З матеріалів справи вбачається, що 21 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 укладений договір позики № 75264546, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 81TFXMrz6v, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.
Позивачем свої зобовязання за договором щодо надання у позику 8020 грн., строком на, із встановленням фіксована процентна ставка 1,99 % на день, виконано.
19.11 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 1911 відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_3 , за вказаними вище кредитним договором.
03.04. 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 030423-ФМ, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_3 за договором позики № 75264546. Зі реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу № 03042023-ФМ позивач набув право вимоги до відповідача в розмірі 27171, 76 грн., з яких: 8020 грн. заборгованість за кредитом та 19151, 76 грн. заборгованість за процентами
Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені договором позики № 75264546, отримані в кредит кошти не повернув.
Згідно абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні регламентовані Законом України «Про електронну комерцію», який визначає порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, а також права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Згідно статті третьої цього Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно статей 12,13,81ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, колегія суддів погоджується із вищевикладеним висновком суду першої інстанції, оскільки суд обґрунтовано встановив, що за умовами договору позики № 75264546 кредитні кошти у сумі 8020 грн були надані відповідачу на строк до 21.07.2021 року, а узгоджена сторонами сума процентів за період дії договору становила 4787,94 грн. Відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору повернуто не було, при цьому матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що позичальник звертався із заявою про продовження строку користування кредитом чи зміну кінцевої дати його повернення, а також доказів застосування позивачем механізму автопролонгації договору.
У зв`язку із закінченням строку кредитування 21.07.2021 року, починаючи з 22.07.2021 року позивач втратив право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом. Після спливу строку дії договору правовідносини сторін набули охоронного характеру, а тому до них підлягають застосуванню положення ст. 625 ЦК України щодо можливості стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що стягненню підлягає лише заборгованість за процентами, нарахованими в межах строку дії договору позики, у розмірі 4787,94 грн. Водночас позивач не заявляв вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим підстави для їх стягнення у суду були відсутні.
Колегія суддів зазначає, що доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.
Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Гонтарем Валерієм Миколайовичем - залишити без задоволення.
Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19 травня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 14 травня 2026 року.

Головуючий суддя : __________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ Ю.В. Дряниця _________________ О.В. Чумак