П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/36336/25	

Перша інстанція: суддя Радчук А.А.,

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду
у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.
суддів – Бойка А.В., Тарновецького І.І.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 , як правонаступника ВЧ НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту згідно рапорту від 04.01.2024; 
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 , як правонаступника ВЧ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту згідно рапорту від 04.01.2024; 
- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 , як правонаступника ВЧ НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати підйомної допомоги згідно рапорту від 04.01.2024; 
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 , як правонаступника ВЧ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити підйомну допомогу згідно рапорту від 04.01.2024.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернувся до командира ВЧ НОМЕР_2 , як правонаступника НОМЕР_3 , в якій проходив службу, із рапортом про виплату йому одноразової грошової допомоги за укладення першого контракту, виплата якої передбачена пунктом 1 розділу XXII «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 (далі - Порядок №260). Як зазначає позивач, враховуючи, що до моменту підписання контракту він військову службу не проходив, то такий контракт є першим, а тому він набув право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із укладенням першого контракту.
Також позивач указує, що звернувся із рапортом, в якому просив виплатити йому підйомну допомогу відповідно до «Порядку виплати військовослужбовцям ЗСУ підйомної допомоги», затвердженого наказом Міністра оборони України № 45 від 05.02.2018 (далі - Порядок №45), однак в порушення вимог частини 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ), відповідно до якої держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів, належні йому кошти не нараховані та не виплачені.
Мотивуючи обрання відповідачем саме ВЧ НОМЕР_1 , позивач пояснює, що відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 № 231 від 31.07.2025, з 01.08.2025 введений в дію новий штат ВЧ НОМЕР_1 , а ВЧ НОМЕР_2 та ВЧ НОМЕР_4 , в яких він проходив службу, увійшли до складу військової частини, як лінійні батальйони територіальної оборони ВЧ НОМЕР_1 та втратили свою правосуб`єктність окремих батальйонів.
Вважаючи порушеним своє право на виплату одноразової грошової допомоги за укладення першого контракту та підйомної допомоги відповідно до Порядку №45, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року позов ОСОБА_1 – задоволено частково.
Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, згідно рапорту від 04.01.2024, у порядку та розмірах, передбачених розділом XXII Порядку № 260.
В задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених вимог, ВЧ НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
По-перше, апелянт заперечує висновок суду першої інстанції про те, що ВЧ НОМЕР_1 є правонаступником ВЧ НОМЕР_2 , у зв`язку з чим вважає, що на ВЧ НОМЕР_1 не може бути покладений обов`язок щодо здійснення виплати одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, у порядку та розмірах, передбачених Порядком № 260.
Посилаючись на висновки Верховного Суду, наведені у справі № 420/30672/24 про повернення касаційної скарги, в основу яких касаційним судом покладені спільна директива Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 22.05.2025 №Д-321/65/дск «Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2025 році» та директива Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України від 22.05.2025 №Д-22/ДС «Про проведення додаткових організаційних заходів у Силах територіальної оборони Збройних Сил України в 2025 році» апелянт вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог в означеній частині.
Також, апелянт указує, що з 01.08.2025 позивач є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_5 , що обумовлює його перебування на всіх видах забезпечення (в т.ч. фінансового) та у списках особового складу ВЧ НОМЕР_5 , а тому вважає, що належним суб`єктом поновлення порушених прав позивача є актуальне місце проходження служби – ВЧ НОМЕР_5 .
ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не подав.
Натомість не погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні частини позовних вимог, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати в цій частині та прийняти нове про задоволення позову в повному обсязі.
Мотивуючи свою позицію про помилковість висновків суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог щодо виплати підйомної допомоги, відповідно до Порядку №45, апелянт зауважує на тому, що саме на виконання наказу командира ВЧ НОМЕР_1 про призначення його на посаду стрільця, він наприкінці грудня 2023 року вибув з ВЧ НОМЕР_1 та у січні 2024 року прибув до ВЧ НОМЕР_2 , прийняв посаду та приступив до виконання обов`язків за посадою. З огляду на зазначене, апелянт вважає, що право на набуття підйомної допомоги пов`язане із переїздом на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, що свідчить про обґрунтованість заявлених позовних вимог.
Також апелянт зазначає, що невиконання суб`єктом владних повноважень дій щодо здійснення належних йому виплат, порушує його права, гарантовані Конституцією України та становить втручання у право власності, у розумінні положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
ВЧ НОМЕР_1 у відзиві на апеляційну скаргу зазначає про необґрунтованість поданої скарги, наголошує на тому, що заявлений позов є безпідставним, права позивача не порушені, а тому вважає, що відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльність військової частини та зобов`язання нарахувати та виплатити заявлені у позовній вимогах виплати.

Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ВЧ НОМЕР_1 не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31.10.2023 уклав контракт з Міністерством оборони України, в особі командира ВЧ НОМЕР_6 , про проходження військової служби у Збройних Силах України.
Зокрема, з 31.10.2023 на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_6 ОСОБА_1 прийнятий на військову службу за контрактом, у період з 02.01.2024 по 08.06.2024 проходив службу у ВЧ НОМЕР_2 , а у період з 14.07.2024 по 31.07.2025 у ВЧ НОМЕР_4 , що підтверджується записами військового квитка серії НОМЕР_7 .
Також матеріалами справи встановлено , що згідно посвідчення серії НОМЕР_8 від 24.02.2024 ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій.
Згідно витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_4 від 31.07.2025 №217, ОСОБА_1 з 31.07.2025 виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення та вибув для подальшого проходження військової служби до ВЧ НОМЕР_9 .
Відповідач надав до суду копію витягу з Директиви Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України від 22.05.2025 №Д-22/ДСК, відповідно до якої ВЧ НОМЕР_10 та ВЧ НОМЕР_11 переформовані у ВЧ НОМЕР_1 та підпорядковані командиру ВЧ НОМЕР_1 , а умовні найменування - ВЧ НОМЕР_2 , та ВЧ НОМЕР_4 – анульовані.
Згідно витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 31.07.2025 №231 (по стройовій частині), ВЧ НОМЕР_4 вважати 3 батальйоном територіальної оборони ВЧ НОМЕР_1 ; військову частину НОМЕР_2 вважати НОМЕР_12 батальйоном територіальної оборони ВЧ НОМЕР_1 .
Звернення позивача до суду з даним позовом обумовлено тим, що йому не виплачена одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту згідно рапорту від 04.01.2024, а також підйомну допомогу згідно рапорту від 04.01.2024.
Так, згідно рапорту позивача до ВЧ НОМЕР_2 позивач просив виплатити одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту зі штампом ВЧ НОМЕР_2 про реєстрацію рапорту 04.01.2024 за вх. №40, однак виплату не отримав.
На виконання ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2025 щодо витребування доказів, а саме: інформації про нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту та підйомної допомоги, згідно поданих 04.01.2024 рапортів, відповідач надав копію рапорту т.в.о. начальника фінансово-економічної служби ВЧ НОМЕР_1 , де повідомляється, що до фінансово-економічної служби ВЧ НОМЕР_1 не надходили накази та/або розрахунково-платіжні відомості від ВЧ НОМЕР_4 та ВЧ НОМЕР_2 про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту та підйомної допомоги на користь ОСОБА_1 ..
Вважаючи протиправною бездіяльність щодо не виплати одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту та підйомної допомоги на його користь, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції встановив, що 31.10.2023 позивач уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу з Міністерством оборони України в особі командира ВЧ НОМЕР_6 строком на три роки та попри поданий позивачем рапорт щодо її виплати, відповідач допомогу, передбачену приписами пункту 1 розділу XXII Порядку №260, не виплатив. З огляду на зазначене, суд вважав, що позовні вимоги в частині нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, передбаченої розділом XXII Порядку №260, є обґрунтованими та задовольнив позов у цій частині.
Водночас, відмовляючи у задоволенні вимог щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача, суд виходив з того, що ВЧ НОМЕР_1 не була відповідальною за правильність обчислення та нарахування позивачу грошового забезпечення, оскільки у період з 02.01.2024 по 08.06.2024 позивач проходив службу у ВЧ НОМЕР_2 . Однак, суд врахував приписи Директиви Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України від 22.05.2025 №Д-22/ДСК, згідно якої ВЧ НОМЕР_2 переформована у ВЧ НОМЕР_1 а тому вважав, що обов`язок щодо виплати вказаної допомоги мають бути покладені саме на ВЧ НОМЕР_1 .
Втім, суд визнав безпідставними позовні вимоги в частині виплати підйомної допомоги, оскільки матеріали справи не містять доказів переїзду позивача на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду. Суд зазначив, що у позові не надано пояснень щодо переїзду позивача на нове місце військової служби в інший населений пункт, а тому суд вважав, що підстави для задоволення позову у цій частині відсутні. 
Колегія суддів лише частково погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги ВЧ НОМЕР_1 , в яких апелянт взагалі заперечує порушення прав позивача на нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, передбаченої розділом XXII Порядку №260, колегія суддів зазначає таке.
Частина друга статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі і вище - Закон №2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі 
Положення статті 1 Закону №2011-ХІІ визначають, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. 
Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 2 Закону № 2011-XII у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до положень частини 1 статті 9 Закону №2011-ХІІ Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Приписи частини 2 статті 9 Закону №2011-ХІІ визначають, що до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 затверджений Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197) (надалі – Порядок №260). 
Відповідно до пункту 2 розділу I Порядку №260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Відповідно до пункту 3 розділу I Порядку №260, підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до пункту 4 розділу I Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років; підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний; надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; доплати за науковий ступінь та за вчене звання; премію; морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування; одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби; інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.
Згідно з пунктом 14 розділу I Порядку №260, грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.
Відповідно до пункту 16 розділу I Порядку №260, виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України.
Виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту передбачена розділом XXII Порядку №260.
Відповідно до пункту 1 розділу XXII Порядку №260, одноразова грошова допомога військовослужбовцям після укладення ними першого контракту виплачується: особам, які приймаються на посади рядового складу строком на 3 роки; особам, які приймаються на посади сержантського і старшинського складу строком на 3 роки і більше; особам, які приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу строком на 1 рік і більше; особам, які підписали контракт строком на 5 років і більше, із числа військовослужбовців, призначених на посади осіб сержантського і старшинського складу, осіб офіцерського складу після закінчення вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти (підготовка яких здійснюється за державним замовленням), за умови вступу до виконання обов`язків за цими посадами.
Згідно з пункту 2 розділу XXII Порядку №260, одноразова грошова допомога виплачується в таких розмірах: особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року; особам сержантського і старшинського складу - дев`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року; особам офіцерського складу - десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року.
Пункт 3 розділу XXII Порядку №260 передбачає, що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця після набрання чинності першим контрактом, призначення на посаду та вступу до виконання обов`язків за посадою на підставі наказу командира.
Повертаючись до матеріалів справи колегія суддів враховує, що 31.10.2023 ОСОБА_1 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на три роки.
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_7 на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_6 позивач 31.10.2023 прийнятий на службу та 07.11.2023 прийняв військову присягу. Наведене свідчить про те, що у зв`язку з укладанням першого контракту на посади рядового складу строком на 3 роки, відповідно до приписів пункту 1 Порядку №260, останній набув право на виплату одноразової грошової допомоги.
Також з матеріалів справи вбачається, що на виконання 3 розділу XXII Порядку №260 ОСОБА_1 подав рапорт про виплату одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, однак виплату не отримав.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає безпідставними наведені вище доводи апеляційної скарги про безпідставність заявлених вимог, оскільки такі доводи суперечать наведеним нормам чинного законодавства та встановленим обставинам справи.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги військової частини про те, що вимоги заявлені до неналежного відповідача, колегія суддів керується наступним.
Згідно положень пункту 8 розділу I Порядку №260, грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).
Відповідно до пункту 1.5 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України згідно наказу Міністра оборони України №280 від 22.05.2017 передбачено, що військова частина, не включена до мережі розпорядників бюджетних коштів, зараховується на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника коштів третього рівня на підставі відповідних директив (рішень). Командир військової частини, зарахованої на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника коштів третього рівня, організовує своєчасне оформлення та подання розпоряднику коштів усіх документів, необхідних для здійснення належного фінансового забезпечення військової частини.
Первинні документи, розрахунки фондів оплати праці, заявки на кошти, платіжні доручення, грошові атестати військовослужбовців, розрахунково-платіжні відомості на виплату грошового військовослужбовцям, заробітної плати працівникам та забезпечення інші виплати підписують посадові особи розпорядника коштів та посадові особи (командир та інша, визначена командиром, відповідальна посадова особа) військової частини, яка знаходиться на фінансовому забезпеченні.
Згідно з пунктом 1.8 Правил №280, командир військової частини керує фінансово-господарською діяльністю частини, розпоряджається згідно з законодавством коштами, забезпечує законне, цільове та ефективне їх використання в суворій відповідності із затвердженим кошторисом і зобов`язаннями перед державним бюджетом, несе відповідальність за організацію фінансового забезпечення військової частини, стан фінансового господарства і забезпечення збереження готівки, організовує бухгалтерський облік активів і зобов`язань, доходів і видатків. Командир військової частини зобов`язаний, зокрема, особисто підписувати першим підписом фінансові документи, заяви на кошти, платіжні доручення, грошові атестати військовослужбовців, розрахунково-платіжні відомості на виплату, грошового забезпечення військовослужбовцям, заробітної плати працівникам та інші виплати, договори і угоди, фінансову звітність та службове листування з питань фінансового забезпечення; забезпечувати виплату грошового забезпечення та заробітної плати особовому складу в установлені законодавством терміни.
Відповідно до пункту 4.3 Правил №280, грошове забезпечення, заробітна плата та інші виплати особовому складу виплачується за місцем штатної служби (перебування на фінансовому та інших видах забезпечення). Відповідальність за правильність нарахування та своєчасність виплати грошового забезпечення (заробітної плати), проведення та перерахування за належністю в установлені терміни утримань і нарахувань покладається на командира військової частини та начальника фінансового органу.
Отже, обов`язок щодо нарахування військовослужбовцю грошового забезпечення, в тому числі у випадку перебування військової частини на фінансовому забезпеченні в іншій військовій частині, покладені на командира військової частини, у штаті якої військовослужбовець проходить військову службу. Грошове забезпечення, заробітна плата та інші виплати особовому складу виплачується за місцем штатної служби. Кошти на здійснення відповідних виплат надаються розпорядником на підставі відповідних наказів, заявок, кошторисів, розрахунків тощо, що надаються військовою частиною, яка перебуває на фінансовому забезпеченні такого розпорядника коштів.
У спірний період ВЧ НОМЕР_2 , в якій позивач проходив службу у період з 02.01.2024 по 08.06.2024, та до якої 04.01.2024 подав рапорт на виплату одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту, перебувала на фінансовому забезпеченні ВЧ НОМЕР_1 .
Отже, ВЧ НОМЕР_1 не є особою, відповідальною за правильність обчислення та нарахування позивачу грошового забезпечення у спірний період, оскільки такими повноваженнями щодо позивача була наділена ВЧ НОМЕР_2 .
Варто зазначити, що відповідно до спільної директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 22.05.2025 №Д-321/65/дск «Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2025 році», директиви Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України від 22.05.2025 №Д-22/ДС «Про проведення додаткових організаційних заходів у Силах територіальної оборони Збройних Сил України в 2025 році», наказу начальника ВЧ НОМЕР_1 від 31.07.2025 №231, з 01.08.2025 введений в дію штат ВЧ НОМЕР_1 , яким, зокрема, передбачені організаційні заходи, згідно яких ВЧ НОМЕР_2 та ВЧ НОМЕР_4 , в яких позивач проходив службу, увійшли до складу військової частини, як лінійні батальйони територіальної оборони ВЧ НОМЕР_1 , та підпорядковані командиру ВЧ НОМЕР_1 .
Згідно витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 31.07.2025 №231 (по стройовій частині), ВЧ НОМЕР_4 вважати 3 батальйоном територіальної оборони ВЧ НОМЕР_1 ; а ВЧ НОМЕР_2 вважати НОМЕР_12 батальйоном територіальної оборони ВЧ НОМЕР_1 .
Отже, на час виникнення спірних правовідносин ВЧ НОМЕР_1 є належним відповідачем у цій справі, а посилання апелянта на висновки суду касаційної інстанції за наслідком повернення касаційної інстанції колегія суддів вважає хибними оскільки, по перше, у справі № 420/30672/24 Верховний Суд повернув касаційну скаргу ВЧ НОМЕР_1 , оскільки її підписано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджене у встановленому законом порядку, а по-друге, в силу до приписів статті 242 КАС України ухвали про повернення касаційної скарги не є обов`язковими для врахування судами такої позиції під час розгляду подібних спорів.
Отже, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, є необґрунтованими, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги військової частини відсутні.

Переходячи до оцінки доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , в яких він зазначає про помилковість висновку суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити підйомної допомоги, колегія суддів керується наступним.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України врегульовані Законом України №2232-ХІІ від 25.03.1992 «Про військовий обов`язок і військову службу», (далі – Закон №2232-ХІІ), який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Згідно положень статті 2 Закону №2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Як мовилося вище, 05.02.2018 наказом Міністерства оборони України №45 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги (далі і вище Порядок №45).
Згідно приписів пункту 1 та 2 Порядку №45, у разі переїзду військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, та тих, які проходять кадрову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням на навчання до вищих військових навчальних закладів, вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи (далі - військові навчальні заклади), та військових коледжів або навчальних центрів (навчальних підрозділів), термін навчання в яких становить шість місяців і більше, без збереження посади за попереднім місцем служби або у зв`язку з передислокацією військової частини (підрозділу військової частини), установи, організації (далі - військова частина) їм виплачується зокрема підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї, який переїхав з ним на нове місце військової служби.
Право на отримання підйомної допомоги і добових для військовослужбовців виникає: на дату прийняття військовослужбовцем посади та справ - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посаду; на дату зарахування на навчання - для військовослужбовців, які зараховані на навчання до військових навчальних закладів; на дату прибуття до місця дислокації, оголошений наказом командира військової частини, - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби у складі військової частини (підрозділу) в інший населений пункт.
Розмір підйомної допомоги обчислюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, установлених військовослужбовцю за новим місцем військової служби на дату, коли військовослужбовець приступив до виконання обов`язків за посадою (зарахування на навчання), або на дату прибуття до нового місця дислокації військової частини, на членів сім`ї - на дату реєстрації рапорту військовослужбовця про виплату підйомної допомоги на членів сім`ї військовослужбовця, які переїхали з ним до нового місця військової служби.
Відповідно пункту 3 Порядку №45 виплата військовослужбовцям підйомної допомоги та добових здійснюється за новим місцем військової служби (місцем навчання) відповідно до наказу командира (начальника) військової частини (військового навчального закладу) із зазначенням нарахованої суми виплат.
Пункт 13 Порядку №45 визначає, що виплата підйомної допомоги та добових здійснюється, якщо звернення щодо їх отримання надійшли протягом трьох років із дня виникнення права на їх отримання.
Варто зазначити, що зміст і правова природа спірних правовідносин, у розумінні положень Порядку №45, дають підстави дійти висновку, що виплата підйомної допомоги здійснюється у разі переведення військовослужбовця, що вже проходить службу, з одного місця військової служби (населеного пункту) до іншого.
Як встановлено матеріалами справи, на виконання наказу командира ВЧ НОМЕР_1 про призначення ОСОБА_1 на посаду стрільця останній наприкінці грудня 2023 року вибув з ВЧ НОМЕР_1 та у січні 2024 року прибув до ВЧ НОМЕР_2 , прийняв посаду та приступив до виконання обов`язків за посадою. Тобто, право на набуття підйомної допомоги пов`язане із переїздом позивача на нове місце військової служби, в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду.
Окрім цього, варто врахувати, що ВЧ НОМЕР_2 (до моменту її реорганізації у липні 2025 року) була підпорядкованим підрозділом ВЧ НОМЕР_1 у співвідношенні, як окремий батальйон та бригада. При цьому, ВЧ НОМЕР_1 мала дислокацію в Одесі, а ВЧ НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 , що свідчить про те, що позивач дійсно прибув на нове місце військової служби, в інший населений пункт у зв`язку із призначенням на військову посаду, а тому має право на отримання спірної підйомної допомоги.
Отже, помилковими є висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, через відсутність доказів переїзду позивача на нове місце військової служби в інший населений пункт. 
За таких умов, колегія суддів погоджується з доводами ОСОБА_1 , що у ВЧ НОМЕР_1 , з огляду на подання відповідного рапорту, виник обов`язок нарахувати та виплатити останньому підйомну допомогу, передбачену положеннями Порядку №45.
Оскільки позивач має право на виплату підйомної допомоги, яка передбачена положеннями Порядку №45, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні таких вимог є помилковим та відповідно підлягає скасуванню.
Таким чином, слід констатувати, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, а тому наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині, з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог щодо виплати підйомної допомоги. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін 
Водночас, доводи апеляційної скарги ВЧ НОМЕР_1 не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим колегія суддів відмовляє в її задоволенні.
Так, приписи пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України визначають, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи, що суд неправильно розтлумачив законодавство, яке регулює спірні правовідносини, що призвело до помилкового вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо виплатити підйомної допомоги та ухвалити постанову про задоволення позову ОСОБА_1 в цій частині.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу, відповідно до положень Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженого наказом Міністерства оборони України №45 від 05.02.2018.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України

Головуюча суддя О. А. Шевчук 

суддя А. В. Бойко

суддя І. І. Тарновецький