Ічнянський районний суд Чернігівської області  

Провадження № 2-а/733/6/26
Єдиний унікальний №733/571/26

Рішення
Іменем України

01 червня 2026 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області 
у складі: головуючого судді - Вовченка А.В.
при секретарі - Мошенець Л.М.,
розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови ЕНА № 6965872 від 04 квітня 2026 року про накладення адміністративного стягнення
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови ЕНА № 6965872 від 04 квітня 2026 р.
Свої вимоги мотивує тим, що 04 квітня 2026 року інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Губком В.А. було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 1190 гривень за керування транспортним засобом з сіткою на передньому та задньому державному номерному знаку, чим порушив вимоги п. 2.9 в ПДР України.
Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, винесена з порушенням закону та підлягає скасуванню.
Зазначає, що Правил дорожнього руху він не порушував. Відповідач доказів порушення ним правил дорожнього руху не надав.
Просить суд ухвалити рішення, яким:
- визнати дії Управління патрульної поліції про притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними;
- скасувати постанову про адміністративне правопорушення серія ЕНА № 6965872 від 04 квітня 2026 р.
Ухвалою Ічнянського районного суду від 10 квітня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.
За клопотанням представника відповідача ГУ НУП в Чернігівській області та позивача Боженка О.Б. замінено неналежного відповідача ГУ НП в Чернігівській області на належного відповідача – Департамент патрульної поліції Національної поліції України.
З відзиву на позовну заяву представника відповідача Департаменту патрульної поліції України вбачається, що вона просить відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що 04 квітня 2026 року інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Губком В.А. було ухвалено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн. 04 квітня 2026 року 0 13 год.54 хв. На а/д Київ-Чернігів-Нові Яриловичі керування транспортним засобом марки ВМW 730D, номерний знак НОМЕР_1 з сіткою на передньому на задньому державному номерному знаку, чим порушив вимоги п. 2.9 в ПДР України. В позовній заяві не заперечується самим позивачем, що під час керування ним транспортним засобом марки ВМW 730D, номерний знак НОМЕР_1 був покритий сторонніми предметами (металевою сіткою). Зазначене підтверджується фотофайлом , зробленим на місці зупинки транспортного засобу позивача. Поліцейським у ході розгляду справи не перешкоджалось позивачу у реалізації прав, визначених ст. 268 КпАП України, про що свідчить особистий підпис позивача в п.8 оскаржуваної постанови. Таким чином, інспектор діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством.
Так у п.7 оскаржуваної постанови зазначено: відео в п/в (портативного відеореєстратора) №471654, що є технічним засобом за допомогою якого було здійснено фіксацію розгляду справи. Однак , зважаючи на те, що ухвала Ічнянського районного суду про відкриття провадження у справі №733/571/26 надійшла на адресу відповідача 11.05.2026 року, то в силу вимог чинного законодавства, 30-денний строк зберігання відеозапису з портативного відео реєстратора №471654 пройшов, у зв`язку з чим такий відеозапис було автоматично видалено.
В судове засідання сторони не з`явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 04 квітня 2026 року інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Губком В.А. було ухвалено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 1190 гривень за керування транспортним засобом з сіткою на передньому та задньому державному номерному знаку, чим порушив вимоги п. 2.9 в ПДР України.
Позивач посилається на те, що він оспорював порушення ним Правил дорожнього руху, проте інспектором була винесена постанова про адміністративне правопорушення.
Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З оскаржуваної постанови вбачається, що вона складена за керування транспортним засобом з сіткою на передньому та задньому державному номерному знаку, чим порушено п. 2.9 в ПДР України.
Відповідно до п.п. «в» п. 2.9. ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:
- не належить цьому засобу;
- не відповідає вимогам стандартів;
- закріплений не в установленому для цього місці;
- закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;
- неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Пунктом 30.2. ПДР України визначено, що на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка.
Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знаку на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.
З письмових пояснень представника відповідача вбачається, що наявність сітки на передньому та задньому державному номерному знаку, яка закриває його та не дає чітко визначити символи на відстані 20 метрів, підтверджується відеозаписом, здійсненим інспектором.
Разом з тим, відеозапису до відзиву на позов стороною відповідача не було надано, оскільки строк зберігання відеозаписів з відео реєстратора становить 30 діб.
Суду не надано належних доказів фіксації факту порушення позивачем правил дорожнього руху 04 квітня 2026 року та не надано інших доказів, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, яке зазначено в оскаржуваній постанові.
Виходячи з викладеного, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Посилання на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Таким чином, окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б давали суду підстави прийти до обґрунтованого висновку щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2ст. 126 КУпАП. 
З огляду на викладене, враховуючи, що позивач заперечує факт вчинення адміністративного правопорушення, а відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів, які можуть бути прийняті судом на підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, вчинення адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що відповідач не довів факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого, ч. 2 ст. 126 КУпАП, не довів правомірності свого рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, що є його обов`язком відповідно до ст. 77 КАС України, а відтак суд визнає позов таким, що підлягає задоволенню, а винесена постанова - скасуванню.
Щодо вимог про визнання протиправними дій відповідача, суд зазначає, що процедурних порушень під час складання постанови поліцейським УПП в Чернігівській області капралом поліції Губком В.А. не встановлено, а позивач не обґрунтував у цій частині свій позов. Самі по собі дії поліцейського при складанні постанови про правопорушення не можна вважати неправомірними, а отже в задоволенні цієї частини позовної заяви слід відмовити.
Аналогічні правові позиції висловлені Верховним Судом у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №524/1284/17, у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а та інших, вказана судова практика є сталою і не змінювалась.
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 666,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч. 2 ст. 222 КпАП України від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Постанова серія ЕНА № 6965872 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 04 квітня 2026 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена інспектором Управління патрульної поліції у Чернігівській області, яке є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції.
З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 139 КАС України, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 666 гривень 00 копійок.
Керуючись статтями 122, 256, 261, 265-2, 268, 276, 288, 289, 293 КпАП України, Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 Про Правила дорожнього руху, статтями 9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд
у х в а л и в:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) про скасування постанови ЕНА № 4448975, закриття провадження у справі задовольнити частково .
Скасувати постанову серія ЕНА № 6965872 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 04 квітня 2026 року, винесену інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Губком Владиславом Анатолійовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 1190 гривень.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, за яким постановою серія ЕНА № 6965872 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 07 квітня 2025 року, винесеної інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Губком Владиславом Анатолійовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 1190 гривень.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, код ЄДРПОУ 40108646) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 666 гривень 00 копійок. 
У задоволенні іншої частини позовної заяви відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А. В. Вовченко