"27" квітня 2026 р.
Єдиний унікальний номер судової справи: 150/371/25
Номер провадження: 2/150/13/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року        с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі: 
головуючого судді Суперсона С.П., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АТ «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" затверджено рішення про зміну найменування АТ "Альфа-Банк" на АТ "Сенс Банк", запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022.
30.09.2020 ОСОБА_1 звернувся до АТ "Альфа-Банк" з метою отримання банківських послуг. 30.09.2020 підписанням оферти на укладання угоди про надання кредиту №500840866 відповідач запропонував банку укласти угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ "Альфа-Банк", що укладений між відповідачем та банком.
30.09.2020 шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 500840866 Банк прийняв пропозицію відповідача на укладення Угоди про надання споживчого кредиту, що є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб.
У додатку № 1 сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості усіх супутніх послуг. Того ж дня сторонами було підписано паспорт споживчого кредиту, у якому сторони погодили основні умови кредитування.
Умовами кредитного договору сторони погодили тип кредиту - кредит готівкою, сума кредиту - 93 261,95 грн., процентна ставка 43% річних, тип ставки - фіксована, строк кредиту - 36 місяців, дата повернення кредиту - 01.10.2023, порядок повернення кредиту - графік платежів: до 23 числа кожного місяця. Розмір мінімального щомісячного платежу 4651,56 грн., для повернення заборгованості за Угодою визначено використовувати рахунок НОМЕР_1 , відкритий у Банку.
Позичальник отримав кредит, що підтверджується меморіальним ордером №255765 від 01.10.2020, виписками по рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 .
Відповідач частково виконував взяті на себе зобов`язання, після чого взагалі припинив погашати заборгованість за кредитом, внаслідок чого у нього утворилась перед банком заборгованість у загальному розмірі 114 576,02 грн., з яких 74 099,27 грн. заборгованість за тілом кредиту та 40 476,75 грн. заборгованість по відсотках.
Банком було скеровано відповідачеві вимогу про усунення порушень та погашення заборгованості за кредитним договором, однак відповідач її проігнорував.
Тому банк був вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості, у якому також просив суд стягнути з відповідача понесені банком процесуальні витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9594,22 грн.
Відповідач скористався правом подання відзиву на позов, згідно якого просив відмовити у позові за безпідставністю, обґрунтовуючи тим, що банком не було виконано зобов`язання щодо переказу кредитних коштів на рахунок, визначений у оферті, меморіальний ордер, що ніби-то підтверджує надання відповідачеві кредиту містить відомості про те, що кредит надано АТ "Сенс Банк", якого на час укладення кредиту не існувало, а кредитний договір відповідач укладав із АТ "Альфа-Банк". Також вказаний меморіальний ордер не містить підпису та печатки банку, не відповідає вимогам до первинних бухгалтерських документів, а тому не підтверджує факту виконання банком зобов`язання щодо надання кредиту. Також відповідач зауважує на тому, що наданий банком розрахунок заборгованості є неправильним, містить суттєві невідповідності у розрахунках, з огляду на те, що зазначена до стягнення сума 114576,02 грн. перевищує реальні нарахування на 12 453,40 грн. Крім цього, пред`явлена до стягнення сума заборгованості згідно виписок по рахунку списана банком як безнадійна та списана за рахунком банківського резерву, а тому не може бути стягнута з відповідача.
Представником позивача подано до суду пояснення на відзив, згідно яких підтримано доводи позову та додатково зазначено, що доданий до позову меморіальний ордер було створено із застосуванням електронної системи бухгалтерського обліку банку, з якого вбачається перерахування коштів за кредитним договором на рахунок, відкритий на ім`я відповідача. З огляду на те, що рішенням загальних зборів акціонерів АТ "Альфа-Банк" було перейменовано у АТ "Сенс Банк", відповідно з того часу, які електронні документи банку видаються саме із вказівкою на нову назву банківської установи, що створюється в автоматичному режимі електронною системою.
Відповідач подав до суду заперечення щодо суми правової допомоги, заявленої банком до стягнення, посилаючись на те, що сума 9594,22 грн. є непропорційно високою та необґрунтованою. Вказана сума значно перевищує розумні межі та ринкові ціни за подібні послуги у справах даного типу складності. Тому відповідач вважає, що справедливим та співмірним розміром комісійної винагороди адвоката буде 2% від суми, що може бути стягнуто, або ж пропорційне зменшення загальної суми по еквіваленту розумних витрат. також просить відмовити у стягненні в якості адвокатських послуг вартість послуги "отримання рішення суду" у розмірі 225,00 грн., оскільки на думку відповідача, дана послуга фактично не надається в умовах електронного судочинства та спрощеного провадження. 
Суд, дослідивши матеріали судової справи та наявні при ній докази, письмові заяви сторін по суті справи з викладеними у них доводами та запереченнями, дійшов наступних висновків.
30.09.2020 відповідач підписав власноручним підписом оферту на укладення угоди про надання кредиту № 500840866, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб АТ "Альфа-Банк", укладеного між ним та банком.
Дана оферта містить умови надання кредитної лінії, у т.ч. ліміт кредитної лінії у сумі 93261,95 грн., розмір відсотків та інші умови кредитування. Угода вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписання банком акцепту на укладення угоди та надання суми кредиту. Того ж дня оферта була акцептована банком, сторонами підписано додаткову угоду № 1 до угоди про надання кредиту від 30.09.2020 №500840866 "Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг" та Паспорт споживчого кредиту.
Відповідно до копії витягу з державного реєстру банків, виданого директором департаменту ліцензування НБУ, відповідно до якого 12.08.2022 АТ «Альфа-банк» змінило назву на АТ «Сенс Банк».
Виконання банком свого зобов`язання щодо надання кредитних коштів у погодженому сторонами розмірі 93 261,95 грн. підтверджується меморіальним ордером від 01.10.2020 № 255765, виписками по особовим рахункам відповідача з 30.09.2020 по 12.03.2025.
Вказані письмові докази суд визнає належними, допустимими та такими, що беззаперечно підтверджують надання позивачем відповідачу обумовленої суми кредитних коштів.
Факт користування відповідачем кредитними коштами підтверджується виписками по картковому рахунку. З чого слідує, що відповідач погоджувався на отримання вказаних коштів, та спосіб їх видачі.
Як свідчить наданий банком розрахунок заборгованості, відповідач частково виконував взяті на себе зобов`язання, у зв`язку із чим, у останнього виникла перед банком заборгованість 114 576,02 грн., з яких 74 099,27 грн. заборгованість за тілом кредиту та 40 476,75 грн. заборгованість по відсотках.
Банком було скеровано відповідачеві вимогу про усунення порушень, з проханням погасити заборгованість за кредитним договором від 30.09.2020 №500840866 у загальному розмірі 114 576,02 грн. впродовж 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги. Однак, вказана вимога була проігнорована відповідачем.
Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.
Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Положеннями пунктів 11, 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з п. 1 ч. 1ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з приписом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як вбачається з частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до приписів ч.1ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Нормою ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно розрахунку заборгованості відповідач використав надані кредитні кошти, частково здійснював погашення заборгованості за тіолом кредиту та відсотками.
Оцінюючи незгоду відповідача щодо наданого позивачем розрахунку та його похибку на суму 12 453,40 грн. суд зауважує на такому.
Відповідач не погоджуючись із наданим позивачем розрахунком заборгованості посилається на те, що згідно періоду №18 (01.03.2022-01.04.2022) заборгованість була відсутня, малася передплата 1 347,43 грн.
Однак, суд не погоджується із вказаними твердженнями та вони спростовані даними розрахунку заборгованості, згідно якого слідує, що за періоди 1-17 нараховано до сплати суму тіла кредиту у розмірі 27 647,84 грн., з яких відповідачем сплачено лише 19 162,68 грн. Таким чином, станом на період №18 01.02.2022 -01.03.2022 за відповідачем рахувалася прострочена заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8485,16 грн.
Крім цього, розрахунок заборгованості містить відомості про те, що за періоди 1-17 нараховано до сплати відповідачем суму відсотків за користування кредитом у розмірі 47 845,08 грн., з яких відповідачем сплачено лише 42 529,41 грн. Таким чином, станом на період № 18 01.02.2022-01.03.2022 за відповідачем рахувалася прострочена заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 5 315,67 грн.
З огляду на викладене та проведений судом підрахунок нарахованих сум за тілом кредиту та відсотками, а також сум, що було фактично сплачено відповідачем в якості погашення кредитного боргу, суд погоджується із наданим позивачем розрахунком, що підтверджує пред`явлену до стягнення суму заборгованості.
Надана банком виписка по рахунку в сукупності із розрахунком заборгованості досліджені з наданням оцінки у сукупності з іншими зібраними у справі доказами на предмет обставин видачі кредиту та його розміру, а також заборгованості по кредиту, розмір якої відображено у розрахунку позивача. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2024 року у справі № 298/825/15-ц.
З виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами, частково погашав заборгованість, а тому є достатні підстави для висновку про доведеність факту отримання та використання відповідачем наданого кредиту.
Оцінюючи доводи відповідача про те, що сума заборгованості згідно виписок була списана банком як безнадійна, а тому не може бути стягнута з відповідача, суд зауважує на такому.
Списання безнадійної заборгованості як внутрішня банківська операція не є тотожним поняттю «виконання позичальником кредитного зобов`язання».
Списання заборгованості регулюється «Положенням про визначення критеріїв для списання знецінених фінансових активів банків України за рахунок оціночних резервів під очікувані кредитні збитки», затвердженому постановою Правління НБУ від13.04.2020 №9.
Пунктом 9 Положення передбачено, що банк безпосередньо зменшує валову балансову вартість фінансового активу за рахунок резерву, якщо немає обґрунтованих очікувань щодо відновлення фінансового активу в цілому або його частини згідно з вимогами пунктів 6, 7 цього Положення.
Списання є подією припинення визнання фінансового активу в бухгалтерському обліку. Банк припиняє визнання знеціненого фінансового активу в балансі, якщо списання здійснено за рахунок оціночного резерву. Списання відповідно до вимог цього Положення не є прощенням (анулюванням) боргу. Банк відповідно до внутрішніх процедур може продовжувати заходи щодо врегулювання заборгованості з метою відшкодування списаної за рахунок резерву заборгованості за фінансовим активом.
Частиною 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. ст. 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. 
Таким чином, в ході судового розгляду беззастережно доведено факт отримання відповідачем кредиту, його активне користування кредитними коштами, що свідчить про те, що відповідач погоджувався із умовами кредитного договору, а виписка по рахунку та розрахунок заборгованості свідчать про те, що відповідач частково виконував взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого у нього утворилась перед банком заборгованість у розмірі 114 576,02 грн. 
Відповідачем на противагу доказам позивача не було представлено суду доказів погашення заборгованості за кредитним договором.
Тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позовних вимог.
При матеріалах справи міститься меморіальний ордер № 616246 від 22.04.2025, що підтверджує сплату позивачем судового збору у розмірі 2 422,40 грн., а тому вказана сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. 
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9594,22 грн. позивачем надано до суду договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 адвокатським об`єднанням "СмартЛекс", свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 000963. Згідно наданого суду договору слідує, що позивач сплачує винагороду за надання правової допомоги у розмірі 375,00 грн. за підготовку і подання позовної заяви до суду, 225,00 грн. за отримання рішення суду, 7,85% комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника. 
Відповідач скористався своїм правом подання заперечень щодо пред`явленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу адвоката посилаючись на те, що заявлена сума не спів розмірна зі складністю даної справи, заявленою сумою до стягнення та реальними ринковими цінами у даній категорії судових справ, що належать до малозначних.
Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу та надаючи оцінку вищезазначеним доказам, суд враховує результат розгляду справи (задоволення позовних вимог), заяву відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу, а також зважає, що в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, розгляд справи проведено у відсутність представника, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 4 797,11 грн. витрат на правову допомогу.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 81, 141, 259, 263 - 265, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 ) на користь АТ «СЕНС БАНК» (код ЄДРПОУ 23494714, юридична адреса вул. Велика Васильківська, буд. 100, м. Київ, інд. 03150) заборгованість за кредитним договором у розмірі 114 576 (сто чотирнадцять тисяч п`ятсот сімдесят шість) гривень 02 копійки. 
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 ) на користь АТ «СЕНС БАНК» (код ЄДРПОУ 23494714, юридична адреса вул. Велика Васильківська, буд. 100, м. Київ, інд. 03150 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 4 797 (чотири тисячі сімсот дев`яносто сім) гривень 11 копійок та судовий збір в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції – Вінницького апеляційного суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, тобто, у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:
Позивач: АТ «СЕНС БАНК», юридична адреса вул. Велика Васильківська, буд. 100, м. Київ, інд. 03150, код ЄДРПОУ 23494714;
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий суддя         С.П. СУПЕРСОН