Справа № 161/4984/26 
Провадження № 2/161/3746/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2026 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі: 
головуючого судді Мазура Д.Г.
за участі секретаря судового засідання - Новак Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Луцького міськрайонного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна.
Позовні вимоги мотивує тим, що позивач та відповідач перебували з 19 листопада 2004 року у зареєстрованому шлюбі, під час якого набули право власності на спірне майно, а саме: житловий будинок загальною площею 108,8 кв.м. та земельну ділянку площею 0,0592 га, кадастровий номер земельної ділянки 0710100000:21:098:0022, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене нерухоме майно було зареєстровано за відповідачем.
На підставі наведеного, просить суд, провести поділ спільного майна подружжя, а саме: визнати за нею право власності на частини житлового будинку загальною площею 108,8 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0592 га, кадастровий номер земельної ділянки 0710100000:21:098:0022, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути судові витрати по справі.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 березня 2026 року відкрито загальне позовне провадження у справі.
02 червня 2026 на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про визнання позову, а також просить повернути 50 відсотків судового збору із державного бюджету позивачу, іншу частину стягнути з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу заперечує.
02 червня 2026 на адресу суду від представника позивача адвоката Стретович І.С. надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідно частин 3, 4 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
Згідно з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що сторони з 19 листопада 2004 року перебували в зареєстрованому шлюбі, відповідно до свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 .
Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо ) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 
Згідно п. 23 постанови Пленум Верховного Суду України №11 від 22.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі – Постанова Пленуму ВСУ №11) вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.
За час перебування у шлюбі позивач та відповідач на підставі договору купівлі-продажу від 09.08.2023, набули у спільну сумісну власність житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 108,8 кв.м., житловою площею 73,4 кв.м.. А також земельну ділянку, площею 0,0592 га, кадастровий номер земельної ділянки 0710100000:21:098:0022, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14-16). Право власності на зазначену квартиру зареєстроване за відповідачем. 
Обсяг вищезазначеного спільно нажитого майна під час перебування позивача та відповідача у шлюбі не заперечується сторонами, є спільною сумісною власністю, а тому підлягає поділу між ними. 
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (стаття 70 СК України).
Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що спірний житловий будинок та земельна ділянка придбані під час шлюбу сторін, тобто є спільною сумісною власністю подружжя.
За даними технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна АДРЕСА_3 від 2017 року, загальна площа квартири 108,8 кв.м, житлова площа – 73,4 кв.м (а.с. 8-10).
Відповідно до довідки про оцінку житлової нерухомості, яка знаходить за адресою: АДРЕСА_1 ринкова вартість житлового будинку із земельною ділянкою складає 3303279,71 грн.. Сторони не висловлювали заперечень щодо визначеної у справі вартості спірного майна.
Таким чином, на підставі викладеного, із врахуванням вказаних обставин, суд доходить до висновку, щодо задоволення позовних вимог позивача про визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0592 га, кадастровий номер земельної ділянки 0710100000:21:098:0022, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
При подачі позовної заяви до суду позивачем ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у сумі 9984,00 грн, який за наслідками розгляду справи підлягає розподілу між сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 50% судового збору, сплаченого позивачем за розгляд справи судом, тобто у сумі 4992,00 грн.
Інші 50 % судового збору, у сумі 4992,00 грн, слід повернути позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому законом порядку.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77, 78, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, 

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна - задовольнити.
Визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :
- житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
- земельну ділянку площею 0,0592 га, кадастровий номер земельної ділянки 0710100000:21:098:0022, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Провести поділ спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме:
1) визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
2) визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
3) визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0592 га, кадастровий номер земельної ділянки 0710100000:21:098:0022, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
2) визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0592 га, кадастровий номер земельної ділянки 0710100000:21:098:0022, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 4992 (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 00 копійок сплаченого судового збору.
Повернути ОСОБА_1 сплачений згідно квитанції про сплату № SZ1E-4F9R-F6ZE від 04 березня 2026 року судовий збір в розмірі 4992 (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач – ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 09 червня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду 
Волинської області Д.Г. Мазур