Іванівський районний суд Одеської області

Справа № 499/131/24 
Провадження № 2/499/15/26 

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

15 червня 2026 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі судді Кравчука Олександра Олександровича, з участю секретаря судового засідання Кирилової Світлани Федорівни, представника позивача адвоката Сердійчука Олександра Леонідовича (далі також - представник позивача), представника відповідача адвоката Дерментлі Родіона Савелійовича (далі також - представник відповідача), розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в режимі відеоконференції, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» про визнання договору позики неукладеним, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору товариство з обмеженою відповідальністю «Маніфою»,

У С Т А Н О В И В:

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
1.1. За первісним позовом такий
12 лютого 2024 року Мостовенко Олег Ігорович в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (далі також - позивач) подав до ОСОБА_1 (далі також - відповідач) позовну заяву про стягнення заборгованості, в якій позивач посилається, що відповідач не виконує умови кредитного договору, тому просить стягнути з неї заборгованість у загальному розмірі 50000 гривень та судові витрати (далі також - позовна заява).
11 листопада 2024 року представник відповідача подав відзив, в якому зазначив таке: відповідач не визнає позов у повному обсязі; матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що заява на отримання позики була сформована на веб-сайті позивача та підписана саме особою, уповноваженою на це її установчими документами; не надав доказів того, що грошові кошти перераховані саме на банківську картку відповідача; позивач не довів, що відповідач отримала і застосовувала ідентифікатор електронного підпису; відповідач не реєструвалася в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача; 16 жовтня 2021 року до відповідача прийшла невідома людина, яка скористалася її довірою та обманним способом отримала доступ до даних її мобільного телефону й оформила заяву; згодом відповідач звернулася до відділу поліції №1, Березівського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області та повідомила про шахрайські дії громадянина, який назвався ОСОБА_2 , який використовуючи її особисті документи оформив позику, яку вона не отримала; на підставі заяви відповідача внесені відомості до ЄРДР №12024167260000055 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України; відповідач не укладала договір позики із товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» (далі - Товариство, ТОВ «Маніфою») та не отримала будь-яких грошових переказів від цієї установи; просив відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі.
28 листопада 2024 року представник позивача ОСОБА_3 подала письмові пояснення, в яких заначила таке: відповідач підписала договір позики за допомогою електронного підпису з введенням одноразового ідентифікатора; сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитуввання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору; відповідач підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови надання позики та орієнтовну загальну вартість позики, що підтверджується електронним підписом, способом введення одноразового ідентифікатора; кошти надаються у безготівковій формі способом їх перерахуванням за реквізитами платіжної карти, які надаються позичальником; саме собою звернення до поліції не може бути підтвердженням вчинення щодо відповідача шахрайських дій.
1.2. За зустрічним позовом такий
11 листопада 2024 року представник відповідача звернувся із зустрічною позовною заявою до позивача, в якій просить визнати таким, що не укладений договір позики №3337403 від 16 жовтня 2021 року (далі також - зустрічний позов).
27 січня 2025 року представник позивача ОСОБА_3 подала відзив на зустрічний позов, в якому зазначає таке: 16 жовтня 2021 року ТОВ «Маніфою» та відповідач уклали договір позики в електронній формі, який відповідач підписала одноразовим ідентифікатором, який відображений в розділі «Реквізити та підписи сторін»; відповідач звернулася до ТОВ «Маніфою» із заявкою на отримання кредиту, яка містила її особисті дані, номер карткового рахунку, фінансовий номер телефону та іншу необхідну інформацію для отримання кредиту; перед укладенням договору, відповідач пройшла електронну ідентифікацію та верифікацію через Веб-сайт, способом перевірки відповідності наданих кредитору особистих даних, номеру карткового рахунку, фінансового номеру телефона; умови договору позики свідчать, що доступ до заповнення заявки на отримання кредиту на сайті від імені позичальника належить виключно їй, ніякі інші особи не мають можливості скористатися від її імені можливістю оформлення електронного кредитного договору з ТОВ «Маніфою»; заявка, що надходила від імені відповідача на сайт є дійсною та наданою нею особисто; особисті дані, номер карткового рахунку, фінансовий номер телефону та іншу інформацію в заявці на отримання кредиту відповідач вказала особисто; відповідач підписала паспорт позики, який згенерований за заявленими параметрами позики; підписання паспорту позики та оферти (генерується у вигляді повного тексту договору позики) відбулося на різних етапах укладення договору та підписані різними електронними ідентифікаторами, оскільки вони є одноразовими; номер мобільного телефону зазначений відповідачем в договорі співпадає із тим, що зазначений в зустрічній позовній заяві; зустрічна позовна заява не містить жодної інформації, як і доказів про те, що відповідач втратила свій мобільний телефон станом на дату укладення договору позики; сам факт звернення відповідача до правоохоронних органів, із заявою про вчинення кримінального правопорушення не може бути підтвердженням шахрайських дії щодо неї; відповідач під час заповнення форм на сайті ТОВ «Маніфою» власноруч зазначила реквізити платіжної банківської картки: НОМЕР_1 , на яку з часом було перераховані кошти за договором позики; кредитні кошти були надані відповідачу в безготівковій формі в розмірі 5000 гривень, способом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, які були надані відповідачем самостійно з метою отримання кредиту; відповідач мала можливість відмовитися від укладення договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення способом повідомлення ТОВ «Маніфою» в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно з цим договором та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором позики; просила відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви.
03 лютого 2025 року представник відповідача подав відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в якій зазначає таке: матеріали справи не містять доказів того, що на веб-сайті ТОВ «Маніфою» був створений особистий кабінет відповідача; відсутні відомості щодо перевірки достовірності громадянства відповідача та обсяг правоздатності і дієздатності; відсутні докази, що банківська карта належить саме відповідачу; телефоном відповідача скористався шахрай та оформив від її імені договір позики й отримав гроші; відсутні докази на підтвердження того, що саме відповідач отримала грошові кошти від позикодавця, тому договір позики не був укладеним, й відповідно відсутні правовідносини між відповідачем та позикодавцем; зобов`язання у відповідача перед позикодавцем не виникло, а тому такий договір необхідно визнати таким, що не був укладеним; просив відмовити у задоволенні позовної заяви та задовольнити зустрічну позовну заяву.
05 лютого 2025 року представник позивача ОСОБА_4 подала письмові пояснення за зустрічним позовом, в яких зазначає таке: укладення договору позики здійснювалося покроково, способом проходження ряду обов`язкових етапів; особисті дані, номер карткового рахунку, фінансовий номер телефону та іншу інформацію в заявці на отримання кредиту відповідач вказала особисто; ТОВ «Маніфою» коли розглянуло заявку позичальника на отримання кредиту направило відповідачу пропозицію укласти електронний договір (оферту), розмістивши її в особистому кабінеті позичальника; після чого, ТОВ «Маніфою» надіслало відповідачу на вказаний нею під час заповнення заявки на отримання кредиту номер мобільного телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді коду, який відповідач використала для прийняття оферти.
12 лютого 2025 року представник ТОВ «Маніфою» Кузьмінов Олег Васильович подав пояснення третьої особи, в яких зазначає таке: ТОВ «Маніфою» не визнає позовні вимоги відповідача в повному обсязі; 16 жовтня 2021 року в інформаційно-телекомунікаційній системі відповідачем та ТОВ «Маніфою» уклали договір позики, згідно з умовами якого ТОВ «Маніфою» надає відповідачу кошти в розмірі 5000 гривень у позику строком на 15 днів, а відповідач бере на себе зобов`язання повернути позику та сплатити проценти за користування позикою; ТОВ «Маніфою» належно виконало взяті зобов`язання, перерахувавши 16 жовтня 2021 року суму позики на вказані відповідачем реквізити; перед укладенням договору позики ТОВ «Маніфою» надало відповідачу всю необхідну інформацію щодо фінансової послуги; для отримання фінансової послуги від ТОВ «Маніфою» відповідач 16 жовтня 2021 року створила особистий кабінет на веб-сайті ТОВ «Маніфою», що є його захищеною сторінкою та забезпечує отримання інформації, необхідної для укладення/виконання договору (зокрема постійний доступ до оригіналів договірної документації); для ідентифікації особи в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Маніфою» надано такі дані: ПІБ - ОСОБА_1 ; Дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ІПН - НОМЕР_2 ; Контактний номер телефону - НОМЕР_3 ; Електронна адреса - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Паспортні дані - НОМЕР_4 , виданий Іванівським РВ УМВС України в Одеській області, 16.02.1996 року; Адреса реєстрації - АДРЕСА_1 ; 16 жовтня 2021 року відповідач подала заявку на отримання позики; під час подання заявки на отримання позики ТОВ «Маніфою» направлено паспорт позики за заявленими позичальником параметрами позики; коли відповідач підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором паспорт позики ТОВ «Маніфою» розмістило пропозицію укласти договір позики (оферту), що містить усі передбачені чинним законодавством істотні умови (зокрема розрахунок орієнтовної загальної вартості позики та процентні ставки) та необхідні реквізити в особистому кабінеті відповідача, яку акцептовано відповідачем способом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який надісланий ТОВ «Маніфою» на зареєстрований відповідачем в ІТС контактний номер телефона; відповідач підписала електронне повідомлення про прийняття оферти, відповідно погодила всі запропоновані ТОВ «Маніфою» умови договору позики; на зазначену відповідачем адресу електронної пошти надіслано лист-повідомлення (підтвердження) про укладання договору позики відповідного змісту; просив відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви у повному обсязі.
2. Учасники судового провадження висловили таке
2.1. Представник позивача ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив обставини зазначені в позовній заяві, просив її задовільнити, а у задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити.
Відповідач та її представник у судовому засіданні, кожен окремо, підтвердили обставини зазначені у зустрічній позовній заяві, просили її задовільнити, а у задоволенні позовної заяви відмовити.
2.2. Представник ТОВ «Маніфою» подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі.
3. Процесуальні рішення та дії у справі такі
Іванівський районний суд Одеської області заочним рішенням від 22 квітня 2024 року стягнув з відповідача на користь відповідача заборгованість у загальному розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень та сплачену суму судового збору в розмірі 3028 гривень (далі - рішення від 22 квітня 2024 року, том 1, а.с.71-76).
Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 29 жовтня 2024 року заочне рішення від 22 квітня 2024 року скасував та призначив розгляд справи за правилами загального позовного провадження (том 1, а.с. 246-249).
Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 09 грудня 2025 року відклав розгляд справи за клопотанням представника відповідача, через його хворобу (том 2, а.с. 62).
Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 13 січня 2025 року прийняв до провадження зустрічний позов (том 2, а.с. 78).
Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 27 січня 2025 року залучив ТОВ «Маніфою» до участі у справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору (том 2, а.с. 89-90).
Іванівський районний суд Одеської області 13 лютого 2025 року відклав розгляд справи, через хворобу представника відповідача (том 2, а.с. 156).
Іванівський районний суд Одеської області 10 березня 2025 року оголосив перерву у розгляді справи та надав учасникам справи час для подачі додаткових доказів (т. 2, а.с. 167-169)
Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 10 квітня 2025 року зобов`язав Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» надати банківську інформацію (далі також - ухвала від 10 квітня 2025 року, т. 2, а.с. 209-211).
Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 28 квітня 2025 року відклав розгляд справи за клопотанням представника відповідача (том 2, а.с. 223).
Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 05 червня 2025 року відклав розгляд справи, через невиконання ухвали від 10 квітня 2025 року (том 3, а.с. 1-2).
Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 18 червня 2025 року відклав розгляд справи, через невиконання ухвали від 10 квітня 2025 року (том 3, а.с. 41-42).
Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 07 липня 2025 року зобов`язав Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» надати банківську інформацію (далі також - ухвала від 07 липня 2025 року, т. 3, а.с. 62-64).
Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 25 серпня 2025 року відклав розгляд справи, через невиконання ухвали від 07 липня 2025 року (том 3, а.с. 86-87).
Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 22 вересня 2025 року зобов`язав Акціонерне товариство «Акцент-Банк» надати банківську інформацію (том 3, а.с. 106-108).
Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 06 листопада 2025 року відклав розгляд справи для виклику відповідача.
Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 01 грудня 2025 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду (том 3, а.с. 131-134).
Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 08 січня 2026 року відклав розгляд справи, через хворобу представника позивача (том 3, а.с. 141).
Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 02 лютого 2026 року відклав розгляд справи для виклику відповідача до судового засідання для дачі особистих пояснень (том 3, а.с. 153-155).
Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 26 лютого 2026 року відклав розгляд справи, надав сторонам час для підготовки додаткових пояснень (том 3, а.с. 168-172).
Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 30 березня 2026 року відклав розгляд справи, надав сторонам час для підготовки додаткових пояснень (том 3, а.с. 185-186).
04 червня 2026 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.
4. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин такі
4.1. 16 жовтня 2021 року відповідач та ТОВ «Маніфою» уклали договір позики № 3337403, на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним (далі - Договір, том 1, а.с. 6-9).
Сума позики 5000 гривень (пункт 2.3.3 Договору).
Строк позики до 31 жовтня 2021 року (15 днів) (пункт 2.3.4 Договору).
Середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1,99000 відсотків від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики (пункт 2.4.3 Договору).
Базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1,99000 відсотків від суми позики за кожен день користування позикою (пункт 2.4.4 Договору).
Розмір процентів за прострочену позику, фіксований 1,01 відсотків від суми позики за кожний день моменту прострочення суми Позики та процентів за користування позикою (пункт 2.5 Договору).
Проценти за користування позикою нараховуються за фактичну кількість календарних днів користування позикою, з дня надання позики до дня повного погашення заборгованості включно (пункт 3.1.1 Договору).
Проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором у розмірі визначеному пунктом 2.5 договору, за кожен день прострочення (пункт 3.2.1. Договору).
Зобов`язання позичальника за Договором вважаються виконаними в повному обсязі в момент зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок Позикодавця (пункт 3.7 Договору).
Керуючись статтею 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право нараховувати проценти відповідно до умов цього Договору до дня повернення позики. При цьому позикодавець дотримується обмежень щодо нарахування за цим Договором позики, встановленими Законом України «Про споживче кредитування» (пункт 3.10 Договору).
За неправомірне використання персональних даних сторонніх осіб, умисну підробку даних та документів, а також інші шахрайські дії з метою отримання позики позичальник несе відповідальність згідно з чинним законодавством України (пункт 5.2 Договору).
Позикодавець має право відмовитися від надання позики за укладеним Договором частково або в повному обсязі, у випадку встановлення факту/ймовірності вчинення шахрайських дій щодо персональних даних позичальника (пункт 7.1.2 Договору).
Усі електронні документи підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором, мають таку ж юридичну силу, як і власноруч підписані документи в паперовій формі та породжують права і обов`язки для сторін (пункт 8.1 Договору).
Сплив строку дії договору не звільняє сторін від виконання зобов`язань (пункт 8.8 Договору).
Паспорт позики свідчить, що: строк кредитування становить - 15 днів; сума позики - 5000 гривень; 1,99000 відсотків на день базова процентна ставка за позикою (далі - Паспорт, том 1, а.с. 10-11).
4.2. 09 лютого 2022 року ТОВ «Маніфою» та товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» уклали договір факторингу №09/02-2022, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» (том 1, а.с.18-20).
10 березня 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» та позивач уклали договір відступлення №10/03/2023/01, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до позивача (далі - Договір відступлення, том 1, а.с.24-27).
За цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, включаючи права вимоги до правонаступників боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за договором позики з урахуванням змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором (пункт 2.1 Договору відступлення).
Відповідно до витягу з Реєстру Боржників позивач набув права грошової вимоги до відповідача (том 1, а.с. 30).
Розрахунок заборгованості за Договором свідчить, що станом на 09 січня 2024 року відповідач має заборгованість у загальному розмірі 50000 гривень, що складається з заборгованості за: тілом кредиту - 5000 гривень; процентами - 45000 гривень (том 1, а.с. 12-14, далі - розрахунок).
4.3. Лог-файл за договором позики від 16 жовтня 2021 року містить інформацію про покрокові етапи укладення відповідачем Договору (том 2, а.с. 147).
Роздруківка фотознімку містить зображення відповідача з паспортом, що посвідчує її особу ( том 2, а.с. 149).
Повідомлення АТ КБ «Приват банк» від 18 травня 2025 року свідчить, що на ім`я відповідача не емітовано карту НОМЕР_1 (том 2, а.с. 235).
Повідомлення Акціонерного товариства «Акцент-Банк» від 16 жовтня 2025 року свідчить, що номер телефону НОМЕР_3 належить відповідачу (том 3, а.с. 114).
4.4. Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06 вересня 2024 року свідчить, що 06 вересня 2024 року до чергової частини відділення поліції № 1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від відповідача, в якій вона просить прийняти міри до громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому вона надала свій паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, банківську картку під приводом надання їй послуг. Однак послуг вона не отримала, а надалі їй стало відомо, що ОСОБА_2 використовуючи її особисті документи оформив на її ім`я позику в загальній сумі 27000 гривень (том 1, а.с. 163).
4.5. 02 січня 2023 року позивач та адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» уклали договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 (далі - договір, том 1, а.с. 41-42). 
Витяг з Акта №2 про надання юридичної допомоги від 08 січня 2024 року адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» надало, а позивач прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 13000 гривень, яка полягала в такому: надання усної консультації з вивченням документів тривалістю 2 години, загальною вартістю 3000 гривень; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, тривалістю 5 годин, загальною вартістю 10000 гривень (далі - акт, том 1, а.с. 46). 
5. Норми права, які застосував суд у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин такі
5.1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1 статті 203 ЦК).
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (частина 1 статті 204 Цивільного кодексу України, далі - ЦК).
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (частина 1 статті 207 ЦК).
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина 3 статті 215 ЦК).
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 ЦК).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 ЦК).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (частина 1 статті 610 ЦК).
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК).
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина 1 статті 629 ЦК).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК).
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору . Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частина 1, 2 статті 638 ЦК).
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 1048 ЦК).
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК).
Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 1 статті 1050 ЦК).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК).
5.2. У цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб (пункт 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»).
До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (абзац 4 частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»).
Обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі (частина 3 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»).
У договорі про споживчий кредит зазначаються порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися) (пункт 10 частини першої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»).
5.3. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими (частина 1 статті 18 Закону України «Про споживче кредитування»).
Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (частина 2 статті 18 Закону України «Про споживче кредитування»).
Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (пункт 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про споживче кредитування»).
Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача (частина 8 статті 18 Закону України «Про споживче кредитування»).
Споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина 1 статті 21 Закону України «Про споживче кредитування»).
Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін (абзац 2 частини 2 статті 21 Закону України «Про споживче кредитування»).
5.4. Договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведенні відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію" (пункт 1, 2, 3, 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).
5.5. Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа (частина 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).
Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (частина 1, 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).
5.6. Електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (статті 3 Закону України «Про електрону комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (частина 1 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію).
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього (частина 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (частина 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
5.7. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи частина 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, далі - ЦПК).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 1, 5, 6 статті 81 ЦПК).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 1 статті 133 ЦПК).
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (частина 3 статті 133 ЦПК).
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1 статті 137 ЦПК).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК).
6. Мотиви такі
6.1. Мотиви часткового задоволення позовної заяви такі
6.1.1. Системний аналіз норм зазначених у підпунктах 5.1-5.6 пункту 5 мотивувальної частини цього рішення свідчить, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК може мати електронну форму, та вважається таким, що укладений в письмовому вигляді Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмової згоди сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
6.1.2. Суд зазначає, що реєстрація відповідача на сайті ТОВ «Маніфою», підписання нею Договору, підтверджує, що вона була ознайомлена з усіма істотними умовами отримання коштів.
Отже, підписанням заяви відповідач підтвердила прийняття відповідних умов у встановленій законом формі про всі умови кредитування, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.
Тож суд констатує, що 16 жовтня 2021 року ТОВ «Маніфою» та відповідач уклали Договір в електронній формі, його укладення в запропонованій формі відповідало волі відповідача, тому відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» Договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору укладеного в письмовій формі.
6.1.3. Суд не враховує доводи відповідача, представника відповідача про те, що Договір був укладений невідомою особою, яка шахрайським способом заволоділа персональними даними відповідача, оскільки такі аргументи не підтверджуються належними та допустимими доказами. 
У контексті цього суд зауважує, що сам собою факт звернення до правоохоронних органів із відповідною заявою про вчинення шахрайських дій не може бути доказом вчинення таких дій. Відповідач, представник відповідача, не подали жодних інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про незаконне використання персональних даних відповідача третьою особою під час укладення Договору.
6.1.4. Суд відзначає, що відповідно до Договору відступлення відбулася заміна кредитора в зобов`язанні, відступлення право вимоги за Договором, зокрема позивач є новим кредитором у фінансових правовідносинах з відповідачем.
6.1.5. Суд зазначає, що відповідач належно взяті на себе зобов`язання за Договором не виконувала, через що станом на 09 січня 2024 року має заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 50000 гривень, яка складається із сум наведених у розрахунку.
6.1.6. Суд констатує, що сторони у Договорі погодили денну процентну ставку в розмірі 1,01%, на період дії договору позики та 1,99000% після закінчення строку дії позики у випадку неналежного виконання зобов`язань.
Заразом суд звертає увагу, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
Принцип добросовіснісності означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, та встановлює певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, у зв`язку з чим кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, зокрема передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
Відтак, встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів відсотків, спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача (відповідача) як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже, такі умови договору порушують публічний порядок.
Тому, з врахуванням принципів справедливості, добросовісності та розумності позичальнику необґрунтовано нараховані проценти в загальному розмірі 45000 гривень.
Суд вважає, що зменшення розміру процентів до 5000 гривень, буде справедливим та таким, що не порушує принципу добросовісності, й зокрема не буде перевищувати половину суми одержано відповідачем за Договором.
6.1.7. Загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 10000 гривень, що складається з заборгованості: за тілом кредиту - 5000 гривень; процентами - 5000 гривень.
6.2. Мотиви відмови в задоволенні зустрічного позову такі
6.2.1. Системний аналіз норм зазначених у підпунктах 5.1-5.6 пункту 5 мотивувальної частини цього рішення свідчить, що договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов. Для вирішення питання щодо укладеності договору суд повинен встановити наявність волевиявлення сторін на його укладення, досягнення ними згоди щодо істотних умов договору та дотримання встановленої законом форми правочину.
6.2.2. Поза мотивами зазначеними в абзаці 6.1.3 підпункту 6.1 пункту 6 мотивувальної частини цього рішення суд наголошує, що відповідач, представник відповідача, не надали будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт незаконного заволодіння персональними даними відповідача, використання їх третіми особами без її волі, та укладення Договору невстановленою особою. Такими доказами можуть бути повідомлення особі про підозру особі, направлення обвинувального акта до суду, ухвалення вироку суду або інших процесуальних документів, які б підтверджували факт вчинення кримінального правопорушення та його зв`язок із укладенням Договору.
6.2.3. Ба більше, Договір був підписаний способом введення одноразового пароля, що стало можливим виключно внаслідок дій відповідача, яка зважаючи на її аргументи добровільно надала третій особі доступ до свого телефона з фінансовим номером. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Договір не був би укладений. 
Отже, суд не встановив обвставин, що в момент вчинення Договору недодержані приписи статті 203 ЦК, тому відсутні підстави для задоволення зустрічної позовної заяви.
7. Суд застосовує таку практику Верховного Суду
Такі висновки, узгоджуються з правовими позиціями, які виклав Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2026 року в справі № 705/1938/25.
8. Висновок такий
З огляду на зазначене суд доходить висновку, що позовну заяву належить задовольнити частково, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.
9. Розподіл між сторонами судових витрат такий
9.1. Позивач під час звернення до суду сплатив судовий збір у розмірі 3028 гривень.
Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то розмір сплаченого судового збору при зверненні до суду за позовом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 605 гривень 60 копійок, зважаючи на такий розрахунок: 3028 гривень (сума сплаченого судового збору) х 10000 гривень (розмір вимог, що підлягають задоволенню): 50000 (розмір заявлених вимог).
9.2. Суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката, який підлягає сплаті в порядку компенсації витрат на правничу допомогу адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Зважаючи на приписи частини 4 статті 137 ЦПК під час визначення суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
9.3. Суд може самостійно зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами з врахуванням критерію обґрунтованості, реальності, розумності, необхідності адвокатських витрат, з огляду на конкретні обставин справи та фінансовий стан обох сторін.
Адже заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
9.4. Суд зазначає, що визначений договором, актом гонорар у розмірі 13000 гривень є завищеним, який не відповідає критерію «розумної необхідності» таких витрат, зважаючи на зміст обсягу фактично наданих адвокатським бюро послуг і виконаних робіт, кількості витраченого часу, співмірності послуг, категорії складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, неминучості витрат, значення справи.
Тож враховуючи, що ця справа є справою незначної складності, позовна заява складалася за типовою для позивача формою, а також зважаючи на виконану адвокатом роботу з надання єдиної сукупної послуги щодо складання та подання позовної заяви, суд вважає співмірним стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 гривень.
9.5. Суд зазначає, що загальний розмір судових витрат становить 2605 гривень 60 копійок, який складається з суми судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 гривень.
9.6. Зважаючи на приписи частини 1 статті 137, частини 1 статті 141 ЦПК судові витрати покладаються на відповідача, оскільки в задоволенні зустрічного позову відмовлено.
10. Інші питання
Повне судове рішення складене 26 червня 2026 року, через: вихідні дні 20, 21 червня 2026 року.
Керуючись статтями 141, 259, 263-265, 273 ЦПК, суд, 

У Х В А Л И В:

Задовольнити частково позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926) до ОСОБА_1 (зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість у загальному розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.
Відмовити в задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості в розмірі 40000 (сорок тисяч) гривень.
Відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» про визнання договору позики неукладеним.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ««Коллект центр» судові витрати в загальному розмірі 2605 гривень 60 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене способом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційної скарги.
Повне судове рішення складене 26 червня 2026 року. 

Суддя	Олександр КРАВЧУК