ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 460/374/25 пров. № А/857/1159/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді Курильця А.Р., 
суддів Кузьмича С.М., Мікули О.І.,

розглянувши в змішаній формі в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року у справі № 460/374/25 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції – Нор У.М.,
час ухвалення рішення – 03 червня 2025 року,
місце ухвалення рішення – м. Рівне,
дата складання повного тексту рішення – 03 червня 2025 року,

в с т а н о в и в:
ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанови Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 17.12.2024 №065268 та від 17.12.2024 №065269. 
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні адміністративного позову повністю.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у відповідності до ст. 49 Закону України "Про автомобільний транспорт", п.4 Порядку №422, водій транспортного засобу повинен був надати для перевірки посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, товарно-транспортну накладну. Представник зазначає, що жодних інших документів, які б підтверджували, що вказані автомобілі вибули з користування його власника, інспекторам для перевірки надано не було. Зазначає, передаючи транспортний засіб в користування, позивач повинен був отримати тимчасовий реєстраційний талон. 
Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно з направленням на рейдову перевірку №015798 та №010759 інспекторами управління Укртрансбезпеки була проведена рейдова перевірка транспортних засобів щодо дотримання Закону України "Про автомобільний транспорт", положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, Правил надання послуг з перевезення товару автомобільним транспорту.
06.09.2024 старшим державним інспекторами ВДН (контролю) у Хмельницькій області була проведена рейдова перевірка транспортного засобу марки КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 із причіпом ГКБ, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , власником яких на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_1 .
Також, 04.11.2024 старшим державним інспекторами ВДН (контролю) у Рівненській області була проведена рейдова перевірка транспортного засобу марки DAF, номерний знак НОМЕР_3 та причіп REISCH RHKS-35, державний номерний знак НОМЕР_4 із причіпом NFP-EUROTRAIlER, номерний знак НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_3 власником яких на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії є ОСОБА_1 .
За результатами проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом складено акт №049273 та №049541, зі змісту яких вбачається, що під час перевірки вищезазначених транспортних засобів – автомобілів виявлено порушення, а саме: надавання послуг з перевезення без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 34 та 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Зокрема,
- в акті перевірки №049273 зазначено, що перевезення вантажу на договірних умовах транспортним засобом повною масою 27620 тон, який не обладнаний тахографом. На момент перевірки відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, чим порушено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».
- в акті перевірки №049541 зазначено, під час перевезень вантажів перевізник не забезпечив водія документом, а саме: відсутня інформація про режим роботи та відпочинку водія ОСОБА_3 на паперовому носії з цифрового тахографа за 04.11.2024, у слоті тахографа знаходиться картка іншого водія.
Таким чином відповідачем складено постанову ВДН(К) у Рівненській області від 17.12.2024 №065268 про застосування адміністративно-господарського штрафу було притягнуто до відповідальності ФОП ОСОБА_4 за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена вимогами абз. 3 част. 1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Таким чином відповідачем складено постановву ВДН(К) у Рівненській області від 17.12.2024 №065269 про застосування адміністративно-господарського штрафу було притягнуто до відповідальності ФОП ОСОБА_4 за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена вимогами абз. 3 част. 1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Вважаючи дії відповідача щодо винесення постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі Положення) встановлено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (п.8 Положення).
Згідно з ст. 2 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-III (далі - Закон №2344-III) законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.
Відповідно до статті 6 Закону №2344-III, встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. Державний контроль за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів законодавчо регульованої сфери, що визначають організацію перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснює урядовий орган державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами врегульовано положеннями порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (далі – Порядок №1567).
Пунктом 4 Порядку №1567 встановлено, що державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Пунктом 12 Порядку №1567 визначено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка, який складається та затверджується наказом Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин (п.13 Порядку №1567).
Згідно з пунктом 14 Порядку №1567, рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Відповідно до пункту 15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Статтею 48 Закону №2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є:
для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг;
для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації. 
Згідно з ст. 1 Закону №2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах (ч. 1 ст. 33 Закону №2344-III).
Відповідно до абз.3, 15 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несуть саме перевізники.
Така позиція суду відповідає правовому висновку Верховного Суду у поставові від 09.08.2019 справа №806/1450/16, який в силу положень ч.5 ст.242 КАС України, є обов`язковим для врахування, а саме: "оскільки, вказаний транспортний засіб у відповідності до вимог чинного законодавства був переданий позивачем у користуванні іншій особі, а тому позивач у спірних правовідносинах не мав статусу автомобільного перевізника, та не може бути суб`єктом відповідальності передбаченої абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-III».
В ході розгляду справи судом встановлено, що 10.03.2020 між позивачем та ПП «ДБТ-ТРАНС» укладено договір оренди транспортного засобу, відповідно до умов якого, позивачем передано ПП «ДБТ-ТРАНС» в користування користувача транспортні засоби для його використання в повсякденній господарській діяльності.
Предметом даного договору, згідно п.1.1., визначено в тому числі й вантажний автомобіль марки DAF, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_3 .
Строк дії договору згідно п 9 становить 5 років, в п. 10 договору зазначено, що орендар продовжує користуватися тз після закінчення строку, визначений п. 9 даного договору за відсутністю заперечень орендавця протягом одного місяця, даний договір вважається поновлений на строк, зазначений в п. 9 даного договору тобто договір чинний до 10.03.2030 року. Даний договір завірений приватним нотаріусом Стрільчуком М.М.
Також в матеріалах наявний договір оренди транспортного засобу від 10.03.2020 між позивачем та ПП «ДБТ-ТРАНС» на транспортний засіб марки REISCH RHKS-35, державний номерний знак НОМЕР_6 . Даний догорів дійсний на даний час. Даний договір завірений приватним нотаріусом Стрільчуком М.М.
Також в матеріалах справи наявні договори між позивачем та ПП «ДБТ-ТРАНС» на транспортний засіб марки КАМАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 та причіп ГКБ, державний номерний знак НОМЕР_4 . Дані догори дійсні на даний час. Дані договори завірені приватним нотаріусом Стрільчуком М.М.
Отже, з наведеного слідує, що на час складання актів № 049273 та №049541 перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом від 06.09.2024 автомобіль марки КАМАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 та причіп ГКБ, державний номерний знак НОМЕР_4 та від 04.11.2024 автомобіль марки DAF, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_3 та причіп REISCH RHKS-35, державний номерний знак НОМЕР_6 передані позивачем в оренду третій особі, а тому фізична особа підприємець ОСОБА_1 у спірних правовідносинах не має статусу автомобільного перевізника, та не може бути суб`єктом відповідальності.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року у справі № 460/374/25 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 18 червня 2026 року.