ПУЛИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/263/26
Провадження № 2/292/286/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 року с-ще Пулини

Пулинського районного суду Житомирської області
головуюча суддя Гуц О.В.
секретар судового засідання Риданова Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в с-щі Пулини цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В : 

У березні 2026 року позивач ТОВ "Факторинг Партнерс"звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи його тим, що 31 грудня 2024 року між ТОВ "Селфі Кредит" та відповідачкою укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту "NewShort" № 1992719 (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого ТОВ "Селфі Кредит" надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 6100 грн, а відповідачка зобов"язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. 
Відповідно до умов даного кредитного договору договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання споживачем зобов"язань за ним. ТОВ "Селфі Кредит" свої зобов"язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме - надало відповідачці грошові кошти в обсязі та строк, визначені умовами кредитного договору. Відповідачка свої зобов"язання за вказаним кредитним договором не виконала, в результаті чого утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на день формування позовної заяви становить 44066,94 грн, в тому числі: 11099,96 грн - заборгованість за тілом кредиту, 24087,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 3329,98 грн - заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості), 5550,00 грн - заборгованість за пенею та/або штрафами. 
26.11.2025 ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "Факторинг Партнерс" уклали договір факторингу № 26-11/25, згідно якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ "Селфі Кредит", в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1992719 від 31.12.2024. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 1992719 від 31.12.2024 у розмірі 44066,94 грн, судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16000 грн.
Ухвалою судді від 31.03.2026 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У судове засідання представник позивача не з"явився, у поданій позовній заяві позивачем зазначено про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідачка у судове засідання, призначене на 23.04.2026 не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася за вказаною в позовній заяві адресою. До суду повернувся конверт з відміткою про його невручення у зв"язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою.
У судове засідання, призначене на 18.05.2026, відповідачка не з"явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялася через оголошення на офіційному веб-сайті суду, подала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, врахувавши той факт, що на день розгляду справи на першому засіданні її не було повідомлено про провадження. Також просить врахувати неможливість її присутності на розгляді справи у зв"язку з особливостями проходження військової служби та дії воєнного стану, скасувати нарахування відсотків за кредитом, штрафних санкцій та пені, неустойки, скасувати нараховану суму послуг адвокату в розмірі 16 000 грн, так як справа не є складною (малозначна), гонорар є завищеним та не відповідає ринковим цінам, співвідношення між сумою дійсного кредиту з врахуванням сплачених коштів (11 100-13 320 = -2220 грн) та вартістю адвокатських послуг (16 000 грн) не є справедливим та правомірним. Адвокатом прихований той факт, що фінансовій установі було відомо про те, що вона є військовослужбовцем і зверталася до фінансової установи із заявою про перерахунок кредиту та врахування вже сплачених нею коштів. Даним фактом адвокатом свідомо було введено в оману суд щодо її статусу з метою нарахування великих штрафних санкцій за кредит та нарахування собі неправомірної допомоги за дані послуги. Також просить врахувати сплачені кошти в розмірі 13 320 грн як погашення тіла кредиту. 
З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів в порядку спрощеного позовного провадження. 
Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов наступного висновку.  
За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.         Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.  Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. 
Судом встановлено, що 31.12.2024 в електронній формі між ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort" №1992719.
Кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи вебсайту ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" (https://selfiecredit.ua) та підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором С654.
Відповідно до умов кредитного договору та паспорту споживчого кредиту ОСОБА_1 надано кредит в сумі 6100 грн строком на 360 днів, тобто до 26.12.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - графік платежів). Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1 % в день. Знижена процентна ставка становить 0,75% в день. 
14.01.2025 між ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № 1992719 про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort, згідно якої сторони домовились збільшити суму кредиту на 5000 грн. Сума кредиту (загальний розмір) складає 11 100 грн. Тип кредиту - кредит. Денна процентна ставка складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 0,98 % в день, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 0,97 % в день. 
Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит № 1992719 кредит в сумі 6100 грн надано 31.12.2024, кредит в сумі 5000 грн надано 14.01.2025, кількість днів у розрахунковому періоді - 30, а всього 360 днів, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період - 11 100 грн, перший місяць - 1935 грн, послідуючі по 3330 грн, останній - 14 430 грн, всього 49 665 грн, сума кредиту за договором/погашення суми кредиту всього 11 100 грн, проценти за користування кредитом всього 38 565 грн, реальна річна процентна ставка - 32 025,61%, загальна вартість кредиту - 49 665 грн.
Додатками до договору про надання споживчого кредиту № 1992719 від 31.12.2024 в редакції додаткової угоди від 14.01.2025 є графік платежів та інформаційне повідомлення від споживача фінансових послуг, які підписані ОСОБА_1 електронним підписом вищевказаним одноразовим ідентифікатором.  
Згідно повідомлень ТОВ «Пейтек» № 20251127-568 та № 20251127-569 від 27.11.2025 дане товариство є фінансовою установою, що має право на надання платіжних послуг, надає послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Між ТОВ «Пейтек» та ТОВ «Селфі Кредит» було укладено договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № 01042024-2 від 2024-04-01. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит» на суму 6100 грн, 5000 грн., дата створення 31.12.2024 та 14.01.2025, призначення платежу: зарахування на картку, ЕПЗ 5167803256300190. 
Згідно розрахунку заборгованості за договором № 1992719 від 31.12.2024про надання коштів на умовах споживчого кредиту, складеного первісним кредитором ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ", заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором станом на 26.11.2025 складає 40 736,96 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 11 099,96 грн, заборгованість за відсотками - 24087 грн, штрафні санкції - 5550 грн. 
26 листопада 2025 року між ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" (далі - клієнт) та ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРНЕРС" (далі - фактор) укладено договір факторингу № 26-11/25, у відповідності до умов якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки, встановлені цим договором. Загальний розмір заборгованостей складає 43 517 191, 28 грн, згідно з реєстром боржників, який складається сторонами у формі електронного документа. 
Відповідно до акту приймання-передавання реєстру боржників в електронному вигляді та акта приймання-передачі реєстру боржників для друку до договору факторингу №26-11/25 від 26.11.2025, укладеного між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "Факторинг партнерс", клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників для друку, кількість боржників становить 2001, загальна сума заборгованості складає 43 517 191,28 грн.
Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 26-11/25 від 26.11.2025 та витягу з реєстру боржників, ТОВ "Селфі Кредит" відступило ТОВ "Факторинг партнерс" право вимоги заборгованостей до боржників, в тому числі і до боржника ОСОБА_1 в сумі 40 736,96 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 11 099,96 грн, заборгованість по процентам - 24 087 грн, заборгованість по штрафам/пені - 5550 грн.
З копії платіжної інструкції № 0581580000 від 26.11.2025 вбачається, що ТОВ "Факторинг партнерс" здійснило оплату ТОВ "Селфі Кредит" згідно договору факторингу №26-11/25 від 26.11.2025 в сумі 3 155 252,34 грн.
Таким чином, ТОВ ''Факторинг Партнерс'' набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до відповідачки за договором № 1992719 про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort" від 31.12.2024 та додаткової угоди до нього від 14.01.2025 та є належним позивачем у справі.
ТОВ ''Факторинг Партнерс'' суму заборгованості за договором № 1992719 про надання споживчого кредиту по продукту "NewShort" від 31.12.2024 змінювало, здійснювало подальше нарахування відсотків на умовах, передбачених кредитним договором.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1992719 від 31.12.2024, складеного позивачем, станом на 12.03.2026 заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем складає 44 066,94 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 11 099,96 грн, заборгованість за відсотками - 27 416,98 грн, пеня/штраф - 5550 грн. 
Частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.
Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.
Згідно з положеннями частин першої, другої статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Визначення поняття зобов"язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.
Відповідно до цієї норми зобов"язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
З положень частини першої та другої ст. 1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За ст. 610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст.1048 ЦК України).
Згідно із ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.
З матеріалів справи встановлено, що кредитний договір між ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" та ОСОБА_1 укладений 31.12.2024 в електронній формі строком на 360 днів, який підписаний одноразовим ідентифікатором.
У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 частини першоїст.3 Закону України "Про електронну комерцію").
У ч. 1 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" (надалі Закон) зазначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію").
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку, що "Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами".
Таким чином, підписання відповідачкою договору шляхом зазначення одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства.
ТОВ "Селфі Кредит" свої зобов`язання за кредитним договором та додатковою угодою виконав в повному обсязі, а саме відповідачці надано кредит в загальному розмірі 11100 грн на строк 360 днів, тобто до 26.12.2025. Кошти перераховані на картковий рахунок відповідачки. Відповідачка свої зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором та додатковою угодою у повному обсязі не виконала, у зв`язку із чим утворилася заборгованість за тілом кредиту в розмірі 11099,96 грн.
Щодо доводів відповідачки про незаконність нарахування їй відсотків, штрафних санкцій та пені за кредитним договором, оскільки вона є військовослужбовцем Збройних Сил України та на неї поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", суд зазначає наступне.
У статтях 1, 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
У частині 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Указами Президента України №№ 64/2022, 65/2022, 69/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З урахуванням вказаних положень Закону з 24.02.2022 на всій території Україні діють умови особливого періоду.
Відповідачка на підтвердження своїх заперечень щодо нарахування їй відсотків, штрафних санкцій та пені надала суду копію посвідчення ветерана війни - учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 19.12.2022, копію військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого на ім"я ОСОБА_1 , 07.06.2016, копію посвідчення офіцера серії НОМЕР_3 , виданого 04.08.2025, довідку військової частини НОМЕР_4 від 29.04.2026 № 426 та витяг із послужного списку. 
З вказаних документів вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 15.04.2016 по теперішній час, відтак має статус військовослужбовця Збройних Сил України.
З огляду на викладені норми Закону та досліджені докази, ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить службу у Збройних Сил України, тому на неї розповсюджується дія ч. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", згідно якої таким особам штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом не нараховуються.
З огляду на викладене, кредитором безпідставно нараховані ОСОБА_1 проценти на дату відступлення права вимоги в розмірі 24 087 грн, проценти згідно кредитного договору з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості - 3329,98 грн та пеню в розмірі 5550 грн., тому у стягненні процентів та неустойки слід відмовити на підставі ч. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно вимог ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Як вбачається зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Під час розгляду справи позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено правомірність нарахування ОСОБА_1 процентів в розмірі 27 416,98 та пені в розмірі 5550 грн. 
З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, який складений первісним кредитором ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ", слідує, що відповідачкою сплачено проценти за користування кредитом 28.01.2025 - 1851,75 грн, 21.02.2025 - 2664 грн, 23.03.2025 - 3330 грн, 23.04.2026 - 3441 грн, а всього 11 286,75 грн.
З огляду на викладене, сплачені відповідачкою проценти за користування кредитом в розмірі 11 286,75 підлягають відрахуванню із заборгованості за тілом кредиту - 11099,96 грн. (заборгованість по кредиту) - 11286,75 грн. (залишок сплачених процентів) = - 186,79 грн.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, виходячи з вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, суд приходить до висновку, що вимоги позову ТОВ «Факторинг Партнерс" про стягнення заборгованості за договором є необгрунтованими, непідтвердженими належними доказами та такими, що не підлягають задоволенню.
За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, то понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 76, 211, 247, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.     У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.         Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Пулинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Гуц