КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 759/18208/25
номер провадження № 22-ц/824/5779/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
за участю секретаря судового засідання	 Єфіменко І.О.,	
учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,
представник відповідача Саєнко Ю.М. ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Т.М.М.» - Соколової Олександри Петрівни 
на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14 листопада 2025 року /суддя Петренко Н.О./
у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Т.М.М.» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фірма «Т.М.М.» про захист прав споживачів. Позивач просив визнати дії відповідача протиправними щодо надання рахунку № 2Чаад_кв.095/7.2025 з непогодженим тарифом 15,39 грн/м? замість письмово узгодженого тарифу 3,50 грн/м?, зобов`язати відповідача надати новий рахунок за тарифом 3,50 грн/м?, а також виключити суми боргу, сформовані за непогодженим тарифом.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 14 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Визнано дії Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Т.М.М.» протиправними та незаконними, що виявились у наданні рахунку № 2Чаад_кв.095/7.2025 від 11.08.2025 року із зазначенням непогодженого сторонами тарифу 15,39 грн/кв.м, замість єдиного письмово погодженого сторонами тарифу 3,50 грн/кв.м.
Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Т.М.М.» надати позивачу рахунок № 2Чаад_кв.095/7.2025 відповідно до додаткової угоди №1 від 11.06.2014 року з єдиним письмово погодженим сторонами тарифом 3,50 грн/кв.м. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. /т. 1 а.с. 74-76/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ТОВ «Фірма «Т.М.М.» - Соколова О.П. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що зміна тарифу відбулася правомірно відповідно до пункту 3.5 договору № 95ж/Ч2-13 від 14.02.2014 року з урахуванням положень законодавства, що регулюють порядок формування тарифів. Апелянт посилається на те, що розцінки та тарифи на послуги розраховуються на підставі фактичних затрат на утримання житлового будинку (п. 3.3 договору), а вартість послуг може бути змінена сторонами із врахуванням змін законодавства у бік збільшення/зменшення (п. 3.5 договору). Апелянт вказує, що суд не взяв до уваги правову позицію Київського апеляційного суду, викладену в постанові від 16.06.2022 у справі № 759/23336/21, де встановлено можливість зміни тарифу без додаткової угоди при зміні законодавства та економічно обґрунтованих витратах. Посилається на принцип правової певності, res judicata та практику Європейського суду з прав людини (справи Sovtransavto Holding v. Ukraine, Ukraine-Tyumen v. Ukraine, Christov v. Ukraine). Апелянт наголошує, що підвищення тарифу до 15,39 грн/м? спричинене імперативними змінами законодавства, зокрема, Постановою КМУ № 632 від 31.05.2024 (фіксована ціна на електроенергію 4,32 грн/кВт-год), Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» (збільшення мінімальної заробітної плати до 7100 грн, а з 01.04.2024 - до 8000 грн, прожиткового мінімуму до 3028 грн). Надає копії договорів та актів виконаних робіт з підрядними організаціями за липень 2025 року (прибирання, вивезення твердих побутових відходів, технічне обслуговування ліфтів, диспетчерських систем, шлагбаумів, електропостачання тощо), які підтверджують фактичні затрати. Також апелянт посилається на лист Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 60-02/1089е від 11.02.2025, де вказано, що питання тарифів не належить до компетенції АМКУ, а споживачі мають альтернативу - змінити управителя. Підкреслює, що позивач не висловлював незгоди з тарифом у встановленому порядку.
Апелянт вказує на порушення судом першої інстанції процесуальних норм при відкритті провадження (ухвала від 22.08.2025 надійшла без кваліфікованого електронного підпису), що позбавило відповідача можливості подати відзив. Посилається на ст. 259 ЦПК України щодо вимог до електронної форми судових рішень. Наголошує, що рішення суду першої інстанції суперечить ст. 322, ч. 4 ст. 319 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», оскільки власник зобов`язаний утримувати майно незалежно від фактичного проживання. Надає акт звірки взаємних розрахунків, який підтверджує наявність заборгованості, та постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1. Вважає, що позивач зловживає процесуальними правами, подаючи численні позови (понад 30) з метою перевантаження судової системи та ухилення від оплати послуг. Посилається на рішення Святошинського районного суду від 02.06.2025 у справі №759/27411/24 про стягнення заборгованості в розмірі 95 303,15 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Вказує, що апеляційна скарга підписана Соколовою О.П. , яка не має належних повноважень, справа не є малозначною, Соколова О.П. не є адвокатом (відсутність у Єдиному реєстрі адвокатів), не є керівником або членом виконавчого органу ТОВ «Фірма «Т.М.М.». Посилається на преюдиційну практику Київського апеляційного суду: ухвали про повернення апеляційних скарг ТОВ «Фірма «Т.М.М.» у справах № 759/16178/25 (від 26.12.2025) та № 759/16340/25 (від 22.01.2026), де суд прямо вказав, що в немалозначних справах апеляційну скаргу може подавати лише адвокат.
По суті спору зазначає, що предметом спору є не економічна доцільність тарифу, а порушення відповідачем договірної процедури письмового погодження зміни тарифу (п.п. 3.5, 7.5, 7.6 договору та п. 3 додаткової угоди № 1). Факт такого порушення вже є преюдиційно встановленим: постанова Київського апеляційного суду у справі № 759/3139/25 від 03.07.2025 та рішення Святошинського районного суду № 759/3137/25 від 31.07.2025. Ці обставини відповідно до ст. 82 ЦПК України не підлягають повторному доказуванню.
Наводить судову практику проти ТОВ «Фірма «Т.М.М.» у аналогічних справах (759/3137/25, 759/16175/25, 761/29577/25, 759/16398/25, 759/18208/25, 759/16340/25, 759/16178/25, 759/16250/25, 759/16397/25, 759/16255/25, 759/16467/25, 759/15704/25, 759/15839/25 та ін.), три з яких вже набрали законної сили.
У додаткових поясненнях від 17.12.2025 та 04.04.2026 позивач акцентує, що нові рішення 761/29577/25, 759/16467/25, 759/16397/25 також набрали законної сили і підтверджують протиправність підвищення тарифу до 12,84 грн, 14,02 грн та 15,39 грн без додаткової угоди. Підкреслює, що відповідач системно уникає державного контролю (відсутній за юридичною адресою під час перевірки Держпродспоживслужби, лист № Вих-14.0/15966 від 30.12.2025), що свідчить про спробу приховати відсутність реальних економічних підстав для тарифу.
Посилається на порушення відповідачем перехідних положень Закону № 2189-VIII, відсутність підписів на рахунку (ч. 2 ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік»), чинність договору та єдиний погоджений тариф 3,50 грн/м?. Наголошує, що будь-які зміни тарифу без письмової згоди є нікчемними.
Вважає дії відповідача зловживанням процесуальними правами (ст. 44 ЦПК України), спрямованим виключно на затягування набрання законної сили рішенням суду.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.
Судом встановлено, що 14 лютого 2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Фірма «Т.М.М.» укладено договір № 95ж/Ч2-13 про надання житлово-комунальних послуг. Додатковою угодою № 1 від 11 червня 2014 року сторони погодили тариф на послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 3,50 грн/м?. Пунктами 3.5, 7.5, 7.6 договору передбачено, що вартість послуг може бути змінена лише за згодою сторін, яка оформлюється додатковою угодою. У рахунку № 2Чаад_кв.095/7.2025 відповідач застосував тариф 15,39 грн/м? без укладення додаткової угоди.
Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції вірно керувався статтею 626 ЦК України про те, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; статтею 628 ЦК України про те, що зміст договору становлять умови, визначені за згодою сторін; статтею 638 ЦК України про те, що істотними умовами договору є, зокрема, всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; статтею 632 ЦК України про те, що ціна у договорі встановлюється за згодою сторін; статтею 651 ЦК України про те, що зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; пунктами 7.5, 7.6 договору № 95ж/Ч2-13 від 14.02.2014 року та пунктом 3 додаткової угоди № 1 від 11.06.2014 року про те, що зміна вартості послуг можлива виключно за згодою сторін, яка оформлюється додатковою угодою в письмовій формі.
Судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що між сторонами виникли договірні відносини з надання житлово-комунальних послуг, за якими тариф на послуги з утримання будинку та прибудинкової території було письмово узгоджено сторонами на рівні 3,50 грн за 1 кв. м загальної площі квартири, а доказів досягнення згоди сторін щодо зміни цього тарифу на 15,39 грн за 1 кв. м до матеріалів справи не надано. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку, що одностороння зміна виконавцем узгодженого договором тарифу є протиправною.
Доводи апеляційної скарги, апеляційним судом відхиляються з таких підстав.
Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта щодо правоміності односторонньої зміни тарифу. Згідно з пунктом 3.5. договору № 95ж/Ч2-13, вартість послуг може бути змінена сторонами із врахуванням положень законодавства, що регулюють порядок формування тарифів та інших послуг. Таким чином, договір прямо передбачає змінення тарифу саме за згодою сторін, а не в односторонньому порядку виконавцем. Апелянт не надав жодних доказів досягнення такої згоди або укладення додаткової угоди, як того вимагають пункти 7.5, 7.6 договору та пункт 3 додаткової угоди № 1 від 11.06.2014 року.
Одностороння зміна відповідачем тарифу з 3,50 грн/м? на 15,39 грн/м? без укладення додаткової угоди в письмовій формі суперечить як умовам укладеного між сторонами договору, так і приписам статей 628, 632, 651 ЦК України, згідно з якими ціна договору та його зміна встановлюються за взаємною згодою сторін. Договірні відносини між споживачем і виконавцем послуг є пріоритетними у цій справі, а посилання апелянта на фактичні витрати, постанови Кабінету Міністрів чи зміни законодавства не звільняють відповідача від обов`язку дотримуватися процедури зміни договірної ціни, узгодженої сторонами.
Суд апеляційної інстанції також відхиляє доводи апелянта щодо можливості зміни тарифу без додаткової угоди з посиланням на постанову Київського апеляційного суду від 16.06.2022 у справі № 759/23336/21, оскільки у вказаній справі встановлені інші фактичні обставини. У даній справі наявність прямої договірної умови про обов`язковість письмового погодження зміни тарифу (п.п. 3.5, 7.5, 7.6 договору) має першочергове значення.
Доводи апелянта про економічну обґрунтованість підвищення тарифу, посилання на акти виконаних робіт та листи Антимонопольного комітету не спростовують факту порушення договірної процедури зміни ціни. Суд не оцінює доцільність тарифу, а лише встановлює дотримання сторонами порядку його зміни, передбаченого договором. Відсутність згоди споживача на підвищення тарифу робить таке підвищення протиправним незалежно від економічних розрахунків відповідача.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.
Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, - 

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Т.М.М.» - Соколової Олександри Петрівни на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14 листопада 2025 року - залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14 листопада 2025 року - залишити без змін.
Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.
Повний текст постанови складено 04.05.2026 р.

Головуючий: Судді: