Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року Справа№200/10352/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шинкарьової І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Альтаір-Агросервіс” до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:
ТОВ “Альтаір-Агросервіс” (далі – позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01.10.2025 №6065/05-99-07-03-04/44504768, від 01.10.2025 №6067/05-99-07-03-04/44504768, від 01.10.2025 №6068/05-99-07-03-04/44504768.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач вважає помилковими висновки відповідача, викладені в Акті документальної позапланової невиїзної перевірки позивача щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2025 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 01.07.2025 №9191125345 від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, від 28.08.2025 №5203/05-99-07-03-04/44504768, яким встановлено порушення:
1. п. 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст.189, абз. г) п. 198.5 ст. 198, абз. б) п.200.4, п.200.7, п.200.12 ст.200 ПК України, внаслідок чого завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за червень 2025 року на суму 514 318 грн.
2. п. 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст.189, абзац г) п. 198.5 ст. 198, п. 200.1 ст.200 ПК України, внаслідок чого занижено за червень 2025 року податкове зобов`язання з ПДВ до сплати на суму 216 234 грн.
3. п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України, п.3, п.11 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 “Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної” за червень 2025 року не складено та не зареєстровано у законодавчо встановлений термін в “Єдиному реєстрі податкових накладних” податкові накладні по операціях, пов`язаних з використанням товарів не в господарській діяльності на загальну суму ПДВ 730 552,38 грн, обсяг операцій без ПДВ – 3 652 761,9 грн.
Позивач зазначає про безпідставність тверджень контролюючого органу щодо наявності у нього активів, які внаслідок бойових дій є непідконтрольними, однак обліковуються у складі активів підприємства; при цьому наполягає, що придбані товари та послуги за операціями з контрагентами використовувалися у власній господарській діяльності.
Крім того, позов містить доводи позивача щодо відсутності правових підстав для застосування до нього штрафних санкцій за нереєстрацію податкових накладних за операціями, пов`язаними з використанням товарів не в господарській діяльності, у строки, встановлені законодавством, в Єдиному реєстрі податкових накладних.
З огляду на викладене, позивач вважає спірні податкові повідомлення-рішення такими, що прийняті відповідачем без належних правових підстав та за відсутності встановлених порушень.
Ухвалою суду від 05.01.2026 прийнято позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначено, що на підставі п.п. 19-1.1.6 п. 19.1 ст. 19, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, п. 79.2 ст. 79, а також п.п. 69.2-2 та п.п. 69.35-1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ “Перехідні положення” ПК України проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання податкового законодавства під час декларування за червень 2025 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 01.07.2025 № 9191125345 від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування.
За результатами проведеної перевірки складено акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 28.08.2025 №5203/05-99-07-03-04/44504768, яким встановлено такі порушення: п. 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст. 189, абзац г) п. 198.5 ст. 198, абзац б) п. 200.4, п. 200.7, п. 200.12 ст. 200 ПК України, внаслідок чого завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за червень 2025 року, на суму 514 318 грн; п. 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст. 189, абзац г) п. 198.5 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК України, внаслідок чого занижено податкове зобов`язання з ПДВ до сплати за червень 2025 року на суму 216 234 грн; п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України, п. 3, п. 11 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 “Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної”, за червень 2025 року не складено та не зареєстровано у законодавчо встановлений термін в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні за операціями, пов`язаними з використанням товарів поза межами господарської діяльності, на загальну суму ПДВ 730 552,38 грн, обсяг операцій без ПДВ — 3 652 761,9 грн.
Відповідач у відзиві наголошує на відсутності у позивача права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість у зв`язку з неможливістю податкового органу встановити наявність придбаних товарно-матеріальних цінностей, у тому числі 8 коптерів (безпілотних літальних апаратів) XAG V40 (з баком) (XAG), у стані, придатному для подальшого використання у господарській діяльності позивача, а відтак і факту їх використання у власній господарській діяльності, оскільки місцем їх зберігання є територія активних бойових дій.
Крім того, відповідач наполягає на використанні позивачем придбаних товарів і послуг за операціями з контрагентами поза межами господарської діяльності. 
Також відповідач обґрунтовує правомірність застосування до позивача штрафних санкцій за нереєстрацію податкових накладних за операціями, пов`язаними з використанням товарів не в господарській діяльності, у строки, встановлені законодавством, в Єдиному реєстрі податкових накладних.
З наведених підстав відповідач стверджує про законність прийнятих контролюючим органом податкових повідомлень-рішень від 01.10.2025 №6065/05-99-07-03-04/44504768, №6067/05-99-07-03-04/44504768, №6068/05-99-07-03-04/44504768 та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Позивач скористався правом, передбаченим ст.163 КАС України, і надав відповідь на відзив, в якій підтвердило свою позицію, викладену у позові, та вказало, що не погоджується із аргументами відповідача, наведеними у відзиві на позовну заяву, вважає їх необґрунтованими. Позивач у відповіді на відзив фактично заперечив доводи відповідача, викладені у відзиві та просив суд задовольнити позов.
Ухвалою суду від 03.04.206 витребувано додаткові докази по справі.
Ухвалою суду від 14.04.206 витребувано додаткові докази по справі.
Ухвалою суду від 27.04.206 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ТОВ “Альтаір-Агросервіс” (код ЄДРПОУ 44504768) зареєстровано як юридична особа 17.01.2022. Реєстрація платника ПДВ з 01.02.2022. 
Місцезнаходження: 85300, Донецька обл., Покровський р-н, місто Покровськ, вул. Залізнична, будинок 40. Види економічної діяльності за КВЕД - 01.61. Допоміжна діяльність у рослинництві. 01.63 Післяурожайна діяльність. 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами. 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля. 49.41 Вантажний автомобільний транспорт. 77.35 Надання в оренду повітряних транспортних засобів.
Відповідач на підставі наказу, від 06.08.2025 №204-п, відповідно до п.п.19-1.1.6 п.19.1 ст.19, п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75..1 ст.75, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78, п.79.2 ст.79.2, п.п.69.2-2 та п.п.69.35-1 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2025 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 01.07.2025 №9191125345 від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.
За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки, від 28.08.2025 №5203/05-99-07-03-04/44504768 (в подальшому – Акт перевірки), яким встановлено порушення позивачем:
1. п. 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст.189, абз. г) п. 198.5 ст. 198, абз. б) п.200.4, п.200.7, п.200.12 ст.200 ПК України, внаслідок чого завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за червень 2025 року на суму 514 318 грн.
2. п. 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст.189, абзац г) п. 198.5 ст. 198, п. 200.1 ст.200 ПК України, внаслідок чого занижено за червень 2025 року податкове зобов`язання з ПДВ до сплати на суму 216 234 грн.
3. п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України, п.3, п.11 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 “Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної” за червень 2025 року не складено та не зареєстровано у законодавчо встановлений термін в “Єдиному реєстрі податкових накладних” податкові накладні по операціях, пов`язаних з використанням товарів не в господарській діяльності на загальну суму ПДВ 730 552,38 грн, обсяг операцій без ПДВ – 3 652 761,9 грн.
Позивачем подавались заперечення від 10.09.2025 на Акт перевірки.
Відповідачем прийнято рішення про залишення без змін висновків Акту перевірки від 28.08.2025 №5203/05-99-07-03-04/44504768, яке оформлено листом від 24.09.2025.
На підставі акта перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:
1. Від 01.10.2025 №6065/05-99-07-03-04/44504768, яким попереджено про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні/ розрахунки коригування у строк, визначений п.120-1.2 ст.120-1 ПК України та застосовано штраф за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у загальній сумі 17 958,00 грн. 
2. Від 01.10.2025 №6067/05-99-07-03-04/44504768, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку за декларацією №9191125345 від 01.07.2025 за червень 2025 року у розмірі 514 318,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 128 579,50 грн.
3. Від 01.10.2025 №6068/05-99-07-03-04/44504768, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 270 292,50 грн, з яких збільшення за податковими зобов`язаннями – 216 234,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 54 058,50 грн.
Позивач звертався до Державної податкової служби України із скаргою про скасування податкових повідомлень рішень відповідача №6065/05-99-07-03-04/44504768 від 01.10.2025, №6067/05-99-07-03-04/44504768 від 01.10.2025 та №6068/05-99-07-03-04/44504768 від 01.10.2025.
Судом встановлено, що 08.12.2025 позивач отримав рішення Державної податкової служби України №35150/6/99-00-06-01-03-06 від 08.12.2025 про результати розгляду скарги, яким спірні податкові повідомлення рішення залишено без змін, а скаргу – без задоволення.
Не погодившись із податковими повідомленнями–рішеннями від 01.10.2025 №6065/05-99-07-03-04/44504768, від 01.10.2025 №6067/05-99-07-03-04/44504768 та від 01.10.2025 №6068/05-99-07-03-04/44504768, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із положеннями ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним п.п.41.1.2 п.41.1 ст.41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.
Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу (п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України).
Матеріалами справи підтверджено, що позивачем подано податкову декларацію з ПДВ за червень 2025 року від 01.07.2025 №9191125345.
За період червень 2025 року позивачем задекларовано від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду рядок 19 податкової декларації з податку на додану вартість (рядок 17 – рядок 9 декларації) 514 318 грн.
Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник рядка 19 декларації) встановлено її завищення на суму 514 318 грн та заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 9 – рядок 17 декларації) (позитивне значення ), яке сплачується до державного бюджету (показник рядка 18 Декларації) у сумі 216 234 грн.
Внаслідок заниження показника рядку 4.1 (колонка Б) декларації “Нарахування податкових зобов`язань відповідно до п.198.5 ст.198 та п.199.1 ст.199 ПК України за операціями, що оподатковуються за основною ставкою”.
Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення, яке підлягає бюджетному відшкодуванню (показник рядка 20.2 Декларації) встановлено завищення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню у сумі 514 318 грн на порушення п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, абз. г п.198.5 ст.198, абз. б п.200.4, п.200.7, п.200.12 ПК України.
Сума бюджетного відшкодування ПДВ задекларована позивачем на розрахунковий рахунок та відображена у рядку 20.2 декларації, сформована з урахуванням залишку від`ємного значення попередніх звітних періодів за червень 2025 року складає 514 318 грн.
Судом встановлено, що сума від`ємного значення, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку/небанківському надавачу платіжних послуг відображена у рядку 20.2.1 декларації складає 514318 грн. Вищевказану суму ПДВ сформовано з урахуванням залишку від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні звітні (податкові) періоди (Додаток 2 до декларації), а саме: 07.2022 - 357 561,01 грн, 10.2022 - 5 836,33 грн, 07.2023 - 25 080 грн, 08.2023 - 12 000 грн, 11.2023 - 180 грн, 12.2023 - 180 грн, 01.2024 - 310 грн, 02.2024 - 780 грн, 03.2024 – 180 грн, 04.2024 - 180 грн, 05.2024 - 180 грн, 06.2024 - 180 грн, 07.2024 - 180 грн, 08.2024 - 180 грн, 09.2024 - 180 грн, 11.2024 - 110 590,85 грн, 01.2025 - 360 грн, 02.2025 - 180 грн.
Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показника р.21 декларації) не встановлено його завищення та/або заниження, оскільки перевіркою встановлено заниження ПДВ, який декларується в р.18.
Позивачем задекларовано податковий кредит з ПДВ за червень 2025 року в сумі 0 грн. За результатами перевірки правомірності визначення податкового кредиту за червень 2025 року його завищення або заниження не встановлено.
Судом встановлено, що перевіркою своєчасності, достовірності і повноти визначення суми податкових зобов`язань та врахування при розрахунку показника рядка 19 Декларації (рядок 9 (колонка Б) Декларації) встановлено її заниження на 730 552,38 грн, що призвело до завищення на цю ж суму показника рядка 19 Декларації”, оскільки було занижено показник у рядку 4.1 (колонка Б) Декларації на 730 552,38 грн внаслідок не нарахування всупереч п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, абз. г п.198.5 ст.198 ПК України податкових зобов`язань по операціях, пов`язаних з використанням товарів, робіт/послуг не в господарській діяльності на загальну суму ПДВ 730 552,38 грн.
Позивачем задекларовано податкових зобов`язань з ПДВ за червень 2025 року у сумі 0 грн.
Перевіркою відображених у рядку 4.1 (колонка Б) Декларації “Нарахування податкових зобов`язань відповідно до п.198.5 ст.198 та п. 199.1 ст.199 ПК України за операціями, що оподатковуються за основною ставкою” встановлено, що за червень 2025 року у сумі 0 грн., на підставі таких документів: угоди, оборотно-сальдові відомості по рахунках, первинні документи, виписки банку, податкові накладні, ЄРПН, договори господарської діяльності встановлено заниження показників у сумі 730 552,38 грн. 
За висновком відповідача, позивачем на порушення п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, абз .г п.198.5 ст.198 ПК України не нараховано податкові зобов`язання на дату фактичного визнання в межах балансу запасів тмц та активів, що є непідконтрольними, які не включаються до складу вартості оподатковуваних операцій з постачання (реалізації) як такі, що не підлягають використанню у виробництві та господарській діяльності підприємства та не нараховано податкові зобов`язання на придбані товари, роботи/послуги у сумі 730 552 грн, операціях, що не є господарською діяльністю платника податків.
Щодо порушень зафіксованих в Акті перевірки, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту, зокрема, виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
У п.198.2 ст.198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно з п.198.3. ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з п.198.5. ст.198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п.189.1 ст.189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до ст.196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених п.п.196.1.7 п.196.1 ст.196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до ст.197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених п.п.197.1.28 п.197.1 ст.197 цього Кодексу та операцій, передбачених п.197.11 ст.197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених п.189.9 ст.189 цього Кодексу).
У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.
З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.
У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Згідно з п.198.6. ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.
Відповідно до ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін
У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер.
Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Виходячи зі змісту наведених вище норм законодавства, суд робить висновок, що право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товарів, послуг, до податкового кредиту виникає у суб`єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.
В Акті перевірки податковим органом встановлено, що позивачем включено до складу податкового кредиту податкові накладні по контрагенту ТОВ “ДРОН.ЮА АГРО САПЛАЙ” (код ЄДРПОУ 44144625), сума ПДВ у розмірі 735 851,83 грн., в т.ч.: липень 2022 року - 718 176,67 грн, період виписки ПН - лютий 2022 року, серпень 2022 року - 4 829,00 грн, період виписки ПН - серпень 2022 року, вересень 2022 року - 11 562,84 грн., період виписки ПН - вересень 2022 року, жовтень 2022 року – 1 283,33 грн, період виписки ПН – жовтень 2022 року.
До перевірки позивачем надано документи по взаємовідносинам з ТОВ “ДРОН.ЮА АГРО САПЛАЙ” (код ЄДРПОУ 44144625) на придбання основних фондів, ТМЦ, видаткові накладні №СТ-000462 від 22.06.2022, №СТ-000463 від 22.06.2022 та на придбання послуг: акти надання послуг №30 від 15.09.2022, №31 від 16.09.2022, №996 від 21.09.2022, №СТ-000997 від 21.09.2022, №СТ-000998 від 21.09.2022, №32 від 22.09.2022, №34 від 10.10.2022, №33 від 13.10.2022, платіжні документи на оплату.
За висновком відповідача, позивачем на порушення п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, абз.г п.198.5 ст.198 ПК України не нараховано податкові зобов`язання на дату фактичного визнання в межах балансу запасів тмц та активів, що не підконтрольні, які не включаються до складу вартості оподатковуваних операцій з постачання (реалізації) як таких, що не підлягають використанню у виробництві та господарській діяльності підприємства всього у сумі 650 778,53 грн та не нараховано податкові зобов`язання на придбані послуги з ремонту коптерів у сумі 17 675,17 грн, операціях що не є господарською діяльністю платника податку.
Такого висновку відповідач дійшов, зважаючи на те, що місцезнаходження позивача: 85300, Донецька обл., м.Покровськ, вул.Залізнична, буд.40. Також відповідач зазначає й про те, що позивач не подавав до контролюючого органу відповідно до п.п.69.28 п.69 підрозд.10 розд.ХХ ПК України в довільній формі повідомлення про втрату та/або неможливість вивезення первинних документів. Сертифікати про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) ТПП, які б засвідчували форс-мажорні обставини щодо позивача, виписки з ЄРДР щодо порушення справи по факту знищення або захоплення основних засобів, документів, витяги з реєстру щодо порушення кримінальних проваджень до перевірки не надавалися.
В ході перевірки підприємству направлено запит від 12.08.2025 за №3516/Ж12/05-99-07-03-04 “Про проведення інвентаризації та надання інформації про залишки ТМЦ, основних фондів та нематеріальних активів”.
Листом від 13.08.2025 б/н (вхідний реєстраційний індекс відповідача від 14.08.2025 №13824/6) надано відповідь, згідно якої позивач провадить господарську діяльність та його місцезнаходження відноситься до Покровської міської територіальної громади. Згідно п.69.2-2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, документальні перевірки проводяться за наявності безпечних умов для їх проведення, а саме безпечного: доступу, допуску до території, приміщення та іншого майна, що використовуються для провадження господарської діяльності та/або є об`єктами оподаткування, або використовуються для отримання доходів (прибутку), або пов`язані з іншими об`єктами оподаткування таких платників податків; проведення інвентаризації основних засобів, ТМЦ, зняття залишків ТМЦ, готівки. Також позивач підтверджує та гарантує, що основні фонди та ТМЦ не були знищені (втрачені) внаслідок дії непереборної сили у період дії воєнного стану. Проведення фізичної інвентаризації у присутності представників ДПС на зазначеному об`єкті є об`єктивно неможливим з міркувань безпеки життя та здоров`я працівників, а також у зв`язку з відсутністю безпечного доступу до місця зберігання активів. 
У зв`язку з цим податковий орган вказує на те, що згідно з даними бухгалтерського обліку та враховуючи пояснення підприємства, за місцезнаходженням позивача: 85300, Донецька область, м.Покровськ, вул.Залізнична, буд. 40 (території активних бойових дій) знаходяться основні фонди, ТМЦ, в тому числі 8 коптерів (безпілотних літальних апаратів) XAGV40 (з баком) (XAG), які, відповідно до Закону України від 20.02.2003 №549-IV “Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання” є товарами подвійного призначення.
Постановою КМУ від 06.12.2022 № 1364 “Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією”, наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, згідно яких, Покровська міська територіальна громада з 24.02.2022 по 22.08.2024 є територією можливих бойових дій, з 23.08.2024 - територією активних бойових дій, де функціонують державні електронні інформаційні ресурси.
Враховуючи викладене вище, за висновком відповідача підприємство має непідконтрольні йому з причини бойових дій активи, які обліковуються в складі активів підприємства. 
У зв`язку з цим, відповідач посилається на те, що в річній фінансовій звітності інформація про активи, безпечний та безперешкодний доступ до яких не можливо забезпечити, про зобов`язання та власний капітал, які не можуть бути документально підтверджені з причини відсутності доступу до відповідних первинних документів і регістрам бухгалтерського обліку, відображається за даними бухгалтерського обліку.
Перевіркою встановлено, що зазначені активи обліковувались в бухгалтерському обліку позивача за вартістю їх придбання. 
Відповідач посилаючись на п.12 Порядку подання фінансової звітності, затвердженого постановою КМУ від 28.02.2000 № 419, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 28 “Зменшення корисності активів”, затвердженим наказом Мінфіну України від 24.12.2004 №817 (далі – П(С)БО 28), Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 “Запаси”, затвердженим наказом Мінфіну України від 10.10.1999 №246, Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 №291 зі змінами, внесеними згідно з наказом Мінфіну від 20.10.2005 № 717, обосновує також свій висновок про не нарахування позивачем податкових зобов`язань на дату фактичного визнання в межах балансу запасів тмц та активів, що не підконтрольні товариству, та які не включаються до складу вартості оподатковуваних операцій з постачання (реалізації) як такі, що не підлягають використанню у виробництві та господарській діяльності позивача та не нараховано податкові зобов`язання на придбані товари, роботи/послуги, що не є господарською діяльністю платника податків.
Тобто, відповідач визнає, що позивач має непідконтрольні товариству активи з причини бойових дій, які обліковуються на складі підприємства.
Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що висновок відповідача про відсутність у позивача права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість обґрунтовується неможливістю податкового органу встановити наявність придбаних ТМЦ, в тому числі 8 коптерів (безпілотних літальних апаратів) XAGV40 (з баком) (XAG), в стані можливому для подальшого використання у господарській діяльності позивача, і, як наслідок, їх використання у власній господарській діяльності, оскільки адреса зберігання - територія активних воєнних (бойових) дій.
Виходячи з наведеного, відповідач не ставить під сумнів реальність господарської операції позивача з придбання ТМЦ, у тому числі 8 коптерів (безпілотних літальних апаратів) XAGV40 (з баком) (XAG), комплектуючих до них та придбання послуг з їх ремонту, сплати позивачем податку на додану вартість до Державного бюджету України, а також подання позивачем податкової декларації за червень 2025 року, у якій задекларовано суму ПДВ до бюджетного відшкодування на поточний рахунок у банку.
Водночас, відповідач робить взаємовиключні посилання стосовно ним же визнаної обставини реальності господарських операцій позивача, зокрема про те, що платником не надано до перевірки документи, що підтверджують фактичне доставлення товарів (коптерів, комплектуючих та ін.) до місця призначення, тобто від постачальників до позивача, не надано договору на постачання коптерів; не надано інвентарні картки, документи про погодження на запуск БПЛА та відповідні дозволи на використання БПЛА, технічну документацію БПЛА; відсутність у позивача відповідних трудових ресурсів для ведення сільськогосподарських робіт по внесенню препаратів з використання безпілотних літальних апаратів, не здійснення контрагентом позивача – ТОВ “ДРОН.ЮА АГРО САПЛАЙ” (Код ЄДРПОУ 44144625) виробництва реалізованих коптерів та комплектуючих, виробничих потужностей, трудових ресурсів, різне територіальне знаходження постачальника послуг, місцезнаходження позивача та заявленої в первинних документах території, на якій здійснювалися роботи, відсутність дефектних актів, оформлення документів на проведені ремонти коптерів за висновком, податкового органу не є підтвердженням, що здійснено ремонт коптерів, які є власністю позивача. Вказує, що враховуючи кількість працюючих у позивача, технічні характеристики коптерів, територіальне розташування полів аграріїв, неможливо здійснити задекларований позивачем обсяг сільськогосподарських робіт по обробленню полів. Податковий орган окремо вказує й на те, що 8 коптерів (безпілотних літальних апаратів) ХАGV 40 (з баком) (ХАG)і, відповідно до Закону України від 20.02.2003 №549-ІV“Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання” є товарами подвійного призначення.
Суд критично оцінює вищевказані взаємовиключні доводи податкового органу та окремо вказує на їх суперечність.
Судом встановлено, що позивач під час проведення перевірки надавав податковому органу пояснення, відповідно до яких послуги надавалися з використанням власних основних засобів, а саме коптерів (безпілотних літальних апаратів) XAG V40 у кількості 8 одиниць та комплектуючих до них (акумуляторів, пультів дистанційного керування, мобільних навігаційних станцій, баків тощо), придбаних позивачем у червні 2022 року.
Позивач придбав коптери (безпілотні літальні апарати) XAGV40 8 шт у ТОВ “ДРОН.ЮА АГРО САПЛАЙ”, ІПН 441446219180, ЄДРПОУ 44144625.
Відповідач зазначає, що ТОВ “ДРОН.ЮА АГРО САПЛАЙ”, код за ЄДРПОУ 44144625, не є офіційним дистриб`ютором компанії XAG, при цьому вказує, що єдиним офіційним дистриб`ютором XAG в Україні є DroneUA. Тому, позивач наголошує на тому, що DroneUA і є ТОВ “ДРОН.ЮА АГРО САПЛАЙ”, що не заперечується самим відповідачем у відзиві на позов. Відповідно, всі безпілотні повітряні літальні апарати (БПЛА) були придбані позивачем у офіційного дистриб`ютора, що свідчить про законність їх походження та використання у господарській діяльності.
Господарські правовідносини позивача із ТОВ “ДРОН.ЮА АГРО САПЛАЙ” мали місце виключно в період з лютого 2022 року по жовтень 2022 року, що підтверджується наданими під час перевірки первинними документами. В той час, як податковий орган окреслює, що ТОВ “ДРОН.ЮА АГРО САПЛАЙ” не подає податкову (фінансову) звітність починаючи з листопада 2022 року, зафіксовано неможливість проведення виїзної документальної перевірки у травні–червні 2023 року. Тому, позивач наголошує на тому, що наведені податковим органом висновки щодо неподання ТОВ “ДРОН.ЮА АГРО САПЛАЙ” податкової звітності після листопада 2022 року не можуть впливати на оцінку реальності спірних у даній справі господарських операцій.
Позивачем надавались пояснення відповідачу при перевірці, що безпілотний літальний апарат XAGV40 є сільськогосподарським дроном (коптером), спеціалізованим виключно для виконання завдань у сфері сільського господарства та не має жодного відношення до оборонної чи військової сфери. Зокрема, технічні характеристики та функціональне призначення XAG V40 обумовлюють його використання виключно для внесення засобів захисту рослин та добрив; проведення моніторингу стану посівів; формування 3D-карт полів та інших завдань точного землеробства. Водночас дрон XAG V40 не обладнаний та конструктивно не пристосований для встановлення чи транспортування бойового навантаження, не має технічних можливостей для виконання розвідувальних функцій, які притаманні військовим безпілотним апаратам, у своїх технічних специфікаціях прямо віднесений до категорії обладнання цивільного призначення для аграрного сектору. Фактично, перед кожним робочим циклом для кожного дрона формується польотне завдання на день. Після його створення коптер здійснює обробку посівів у повністю автоматичному режимі, відповідно до заданих параметрів, що зберігаються у хмарній системі управління. Таким чином, згідно з поясненнями платника податків дрон не керується оператором у ручному режимі, а виконує польоти автоматично. Згідно з інструкціями виробника та специфікаціями, один оператор може обслуговувати до 8 дронів одночасно на одному об`єкті, оскільки його функціонал обмежується: заміною та зарядкою акумуляторних батарей; заправкою баків робочою рідиною; контролем за виконанням автоматично поставлених завдань. За поясненнями платника податків, XAGV40 є вузькоспеціалізованим сільськогосподарським дроном, який не керується оператором та канал відеозвязку з дрону не передбачений. Його технічна специфікація та алгоритм роботи унеможливлюють подвійне використання, зокрема у військовій сфері. Таким чином, за поясненнями платника податків XAGV40 не може вважатися товаром військового чи подвійного використання.
Позивач додатково вказує, що відповідно до офіційної інформації, розміщеної на сайті офіційного представника виробника в Україні (https://www.xagukraine.com/), безпілотні літальні апарати XAG є сільськогосподарськими дронами цивільного призначення, спеціально розробленими для використання в аграрному секторі.
Також позивач зазначає, що фактично, перед кожним робочим циклом для кожного дрона формується польотне завдання на день. Після його створення коптер здійснює обробку посівів у повністю автоматичному режимі, відповідно до заданих параметрів, що зберігаються у хмарній системі управління. Таким чином, дрон не керується оператором у ручному режимі, а виконує польоти автоматично. Тому, оператор може обслуговувати до 8 дронів одночасно на одному об`єкті, оскільки його функціонал обмежується: заміною та зарядкою акумуляторних батарей; заправкою баків робочою рідиною; контролем за виконанням автоматично поставлених завдань. Фактично обслуговування здійснюється у рамках автоматизованого процесу, а роль оператора носить виключно допоміжний характер.
Судом встановлено, що до матеріалів справи позивачем на підтвердження реальності спірних у даній справі господарських операцій надано гарантійні листи від ТОВ “ДРУЖБА-НОВА” (код ЄДРПОУ 31333767); ТОВ “ДРУЖБА 6” (код ЄДРПОУ 34583906) та ТОВ “АГРОФІРМА “СЕМЕРЕНЬКИ” (код ЄДРПОУ 33486731), які підтверджують фактичне надання послуг та виконання зобов`язань в повному обсязі. Також, товариства-контрагенти позивача підтверджують наявність у них у користуванні земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що засіяні відповідними с/г культурами, що підтверджується їх статистичною та податковою звітністю. Також в матеріалах справи, зокрема, наявні договори на виконання сільськогосподарських робіт, з контрагентами позивача акти приймання-передачі виконаних робіт/наданих послуг, платіжні документи, що в свою чергу підтверджує використання ТМЦ у господарській діяльності позивача.
Вищевикладеним позивач доводить, що придбані товари, а саме коптери (безпілотні літальні апарати) XAGV40, комплектуючі до них, необхідні для здійснення господарської діяльності діяльності та отримання прибутку. Ремонт коптерів, що використовувалися підприємством для надання послуг із сільськогосподарської обробки полів, здійснювався у процесі господарської діяльності позивача, що підтверджується хронологією первинних документів: дати у актах наданих послуг із сільськогосподарських робіт з ТОВ “ДРУЖБА-НОВА” та ТОВ “АГРОФІРМА “СЕМЕРЕНЬКИ” та датами актів виконаних робіт з ремонту коптерів, наданих ТОВ “ДРОН.ЮА АГРО САПЛАЙ”. Необхідність проведення ремонту коптерів за поясненнями позивача є об`єктивним наслідком активної експлуатації коптерів у процесі здійснення господарської діяльності, що унеможливлює визнання таких операцій формальними.
Судом встановлено, що позивач провадив господарську діяльність та його місцезнаходження відноситься до Покровської міської територіальної громади.
06.12.2022 КМУ прийняв постанову №1364 “Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією”, в п.1 якої встановлено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.
22.12.2022 Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України прийнято наказ №309, яким затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022, було затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, за яким територія Покровської міської територіальної громади була віднесена до територій активних бойових дій з 23.08.2024.
Позивач вказував відповідачу під час проведення перевірки, що основні фонди та ТМЦ на момент проведення перевірки зберігались за адресою: Донецька обл., Покровський р-н, м. Покровськ, вул. Залізнична, буд. 40.
Тим самим, позивач підтверджував, що основні фонди та ТМЦ не були знищені (втрачені) внаслідок дії обставин непереборної сили у період дії воєнного стану.
Суд вказує на те, що відповідачем не надано жодного доказу, який підтверджував віднесення вищезазначених дронів до товарів військового або подвійного призначення. 
Судом встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які свідчать про знищення (втрату) внаслідок дії обставин непереборної сили у період дії воєнного стану придбаних ТМЦ, в тому числі 8 коптерів (безпілотних літальних апаратів) XAGV40 (з баком) (XAG).
Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.09.2018 у справі №809/1337/17 презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного. У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.
Докази того, що наявні в матеріалах справи документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними відсутні в матеріалах справи. Відповідачем не надано доказів наявності між позивачем і його контрагентом при здійсненні ними договірних правовідносин взаємоузгоджених, зловмисних дій, не спрямованих на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними.
У п.44.1 ст.44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У ст.1 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію
Отже, будь-які документи (у тому числі накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
У ст.1 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” визначено, що під господарською операцією слід розуміти дію або подію, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Згідно з вимогами ст.9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1, 3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши письмові докази, надані позивачем, та вивчивши пояснення сторін у справі, суд визнає безпідставними доводи податкового органу про те, що перевіркою не підтверджується проведення господарських операцій позивача із ТОВ “ДРОН.ЮА АГРО САПЛАЙ”. У контексті наведеного суд зауважує, що наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, які мали місце внаслідок правовідносин між позивачем та його контрагентом - ТОВ “ДРОН.ЮА АГРО САПЛАЙ”.
Суд також зазначає, про те, що норми податкового законодавства України не ставлять в залежність право на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість платником податків, який виконав всі умови, передбачені законом для отримання такого відшкодування, в залежність від можливості проведення самостійно податковим органом у такого платника податків інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, можливості проведення податковим органом самостійного огляду товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться в районах проведення воєнних (бойових) дій станом у період проведення відповідної податкової перевірки; а також в залежність від того, чи знаходяться товарно-матеріальні цінності платника на території активних бойових дій.
Крім того, відповідач в Акті перевірки вказує на те, що з листопада 2023 по червень 2025 року позивач не декларує податкових зобов`язань, тобто не здійснює господарську діяльність в розумінні пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, проте, в червні 2024 року придбаває у ТОВ “ФЛУАТЕК” (код ЄДРПОУ 45374209) відео-модуль FPV 5.8G 2.5W VTX 48CH, модуль до пульта керування micro ELRS 915MHz RF Module, окуляри дистанційного керування FPV Skyzone SKY04X V2, пульт керування до літального апарата FPV Boxer Radio Controller (M2), радіоприймач керування ELRS RX 915MHz, які на дату проведення перевірки частково не введені в експлуатацію (обліковуються на рах.1531 “Придбання інших необоротних активів”); а також в липні 2024 року придбаває у ТОВ “АССИСТЕНТ АГРО ГРУП”, (код за ЄДРПОУ 44546512 сільськогосподарський мультикоптер моделі DRON DJI AGRAS T-30, акумулятори для Agras T30 Intelligent Battery, зарядний пристрій для заряджання акумуляторів T30 Intelligent battery charger, які на дату проведення перевірки не введені в експлуатацію (обліковуються на рах. 1521 “Придбання основних засобів”).
У зв`язку з цим судом досліджено надані до матеріалів справи: Договір купівлі-продажу товару №1007-1 від 10.07.2024, специфікацію на поставку товару від 10.07.2024 до Договору №1007-1 від 10.07.2024, видаткову накладну №АС-0000017 від 16.07.2024, а також видаткову накладну №24061301 від 13.06.2024, а також відповідні платіжні документи.
Отже, відповідач в Акті перевірки не ставить під сумнів факт придбання ТМЦ у ТОВ “ФЛУАТЕК”, у ТОВ “АССИСТЕНТ АГРО ГРУП”.
Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
За приписами п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.
У п.п. 198.3 ст.198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.
Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/ розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
За правилами п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Аналіз вказаних норм свідчить, що податковим законодавством передбачено право платника податку на додану вартість на формування податкового кредиту у разі придбання товарів та послуг, які будуть використовуватися ним в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності.
Таким чином, суд робить висновок, що посилання податкового органу на не використання на час проведення перевірки позивачем придбаних ТМЦ у ТОВ “ФЛУАТЕК”, у ТОВ “АССИСТЕНТ АГРО ГРУП” не є безумовною підставою для невизнання такої діяльності господарською.
Також відповідачем встановлено порушення позивачем п.188.1 ст.188, п. 189.1 ст.189, абз.г п.198.5 ст.198 ПК України - не нараховано податкові зобов`язання по операціях, пов`язаних з використанням товарів/послуг не в господарській діяльності на загальну суму ПДВ 32 000 грн. внаслідок правовідносин із ТОВ “Гардіон” (код ЄДРПОУ 39778564) та ТОВ “ТРИ-А-ТРАНС” (код ЄДРПОУ 41266391).
В Акті перевірки відповідач вказує, про те, що за договором надання послуг з перевезення вантажу №12/22 від 01.12.2022, укладеного з ТОВ “Гардіон” у грудні 2022 року придбано послуги: вантажні перевезення за маршрутом: м. Покровськ - м. Луцьк на суму 72 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 12 000,00 грн та за договором надання послуг з перевезення вантажу №2022-12-26 від 01.12.2022, укладеного з ТОВ “ТРИ-А-ТРАНС придбано послуги: вантажні перевезення за маршрутом: м.Покровськ - м.Луцьк на суму 120 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 20 000,00 грн.
До перевірки позивачем надано наступні документи щодо правовідносин із ТОВ “Гардіон”: договір надання послуг з перевезення вантажу №12/22 від 01.12.2022; акти надання послуг з найменуванням робіт, послуг: вантажні перевезення по маршруту: м.Покровськ - м. Луцьк; платіжні документи на оплату.
До перевірки позивачем надано наступні документи по правовідносинам із ТОВ “ТРИ-А-ТРАНС” договір надання послуг з перевезення вантажу №2022-12-26 від 01.12.2022, акти надання послуг з найменування робіт, послуг: вантажні перевезення по маршруту: м.Покровськ - м.Луцьк; платіжні документи на оплату.
Відповідач вказує на те, що позивачем не надано до перевірки документи, необхідність складання яких передбачено умовами вищевказаних договорів та сутністю операцій - транспортно-експедиційної послуги: заявки з інформацією про вантаж, який перевозився (п.1.1, п.1.2 договорів), акти прийому-здачі виконаних робіт (п.2.1 договору) супроводжуючі документи на вантаж (п.3.2.3 договорів), ТТН, що унеможливлює ідентифікацію вантажу, належність даного вантажу саме ТОВ “Альтаір-Агросервіс”, пункти навантаження й розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.
Згідно з наданими до перевірки актів надання послуг ТОВ “Гардіон” та ТОВ “ТРИ-А-ТРАНС” здійснено вантажні перевезення по маршруту: м.Покровськ - м. Луцьк, ТОВ “Альтаір-Агросервіс” не надано інформації та підтверджуючих документів, які вантажі перевезені, та який зв`язок товариство має з м. Луцьк.
Відповідач також зазначає про те, що згідно даних ІКС “Податковий блок”, відомостей з Реєстру речових прав, документів наданих до перевірки, у позивача відсутні об`єкти у власності, оренді, користуванні в м.Луцьк. В періоді здійснення перевезень (грудень 2022 року) та за період декларування податкових зобов`язань, підприємство не надавало послуги в м. Луцьк, в бухгалтерському та податковому обліку не відображено операцій з реалізації товарів. 
На підставі наведеного, відповідач робить висновок про те, що надані до перевірки документи достатньо не підтверджують факт використання послуг за договором надання послуг з перевезення вантажу №12/22 від 01.12.2022, укладеним з ТОВ “Гардіон”, та договором надання послуг з перевезення вантажу №2022-12-26 від 01.12.2022, укладеним з ТОВ “ТРИ-А-ТРАНС”, в господарській діяльності позивача.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно із правовими висновками Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 17.03.2020 у справі №812/9439/13-а, придбання товарів та послуг передбачає наявність мети їх використання в господарській діяльності платника. Така мета є необхідною умовою для формування податкового кредиту з податку на додану вартість. Крім того, всі витрати мають бути здійснені в межах господарської діяльності платника податку. 
Тобто, витрати на придбання товарів та послуг, понесені без мети їх використання в господарській діяльності, або придбання таких активів поза межами господарської діяльності платника, не дають йому права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість.
Господарською діяльністю згідно з п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. 
Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатись вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.
Отже, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети), є такими, що вчинені в межах господарської діяльності. 
За правилами п.п.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.
В той же час, не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитись збитковою, і це є одним із варіантів нормального перебігу подій при здійсненні господарської діяльності.
Проте із визначеного в ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) поняття ділової мети випливає, що обов`язково повинен бути намір платника податку отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості. 
Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а відтак, їх наслідки не підлягають відображенню в податковому обліку. 
З`ясування наміру платника податку на отримання економічного ефекту від господарської операції передбачає аналіз умов та обставин її здійснення. При цьому економічний ефект не повинен полягати виключно в зменшенні податкового навантаження на хоча б одного з учасників операції.
Судом встановлено, що позивач ні під час проведення перевірки, ні під час вирішення судового спору не надав документів та пояснень стосовно використання послуг за договором надання послуг з перевезення вантажу №12/22 від 01.12.2022, укладеним з ТОВ “Гардіон”, та договором надання послуг з перевезення вантажу №2022-12-26 від 01.12.2022, укладеним з ТОВ “ТРИ-А-ТРАНС” в своїй господарській діяльності.
Таким чином, судом встановлено, що матеріалами справи не підтверджено та не розкрито суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх економічну вигоду і ділову мету.
З урахуванням вищенаведеного, суд зазначає, що позивачем не надано документального підтвердження обґрунтування економічної та ділової доцільності придбання послуг за договором надання послуг з перевезення не встановленого судом вантажу за договором №12/22 від 01.12.2022, укладеним з ТОВ “Гардіон”, та договором надання послуг з перевезення вантажу №2022-12-26 від 01.12.2022, укладеним з ТОВ “ТРИ-А-ТРАНС”, як не надано і підтвердження їх використання в безпосередній господарській діяльності підприємства,
Окремо, відповідач вказує на те, що згідно з наявною інформації в ІКС “Податковий блок”, ЄДР ТЗ в ТОВ “Гардіон” (код ЄДРПОУ 39778564) та ТОВ “ТРИ-А-ТРАНС” (код ЄДРПОУ 41266391), відсутні трудові та матеріальні ресурси для надання послуг з вантажних перевезень. ТОВ “Гардіон” звітність податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску взагалі за перевіряємий період не подавалася до контролюючого органу. Також підприємством не здійснювалось залучення стороннього трудового ресурсу у третіх осіб, оскільки відсутні контрагенти - постачальники послуг (навантаження, розвантаження тощо).
У зв`язку з цим суд зауважує, що висновки податкового органу ґрунтуються на аналізі зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації, наявної в базах даних, проте така податкова інформація має виключно інформаційний характер та не є належним доказом у розумінні процесуального закону.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.06.2021 у справі №200/9296/19-а.
Наявність певної податкової інформації, одержаної від інших підрозділів податкового органу чи з інформаційних систем державної податкової служби, що не є юридичним фактом, утворює лише привід і підстави для перевірки такої інформації, може породжувати певні сумніви щодо законності господарських операцій платника податків, однак не є беззаперечним доказом того факту, що в дійсності ніякі товари (роботи, послуги) не отримувались платником податків від його контрагента.
Суд відхиляє посилання контролюючого органу на податкову інформацію, оскільки внесені відомості є одним із заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на відповідача функцій та завдань, а висновки викладені в податковій інформації, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків, про що також вказав Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 у справі № 804/7470/16.
Також відповідачем під час проведення перевірки встановлено порушення позивачем п. 188.1 ст.188, п. 189.1 ст.189, абз. г) п. 198.5 ст. 198 ПК України - не нараховано податкові зобов`язання по операціях, пов`язаних з використанням товарів/послуг не в господарській діяльності на загальну суму ПДВ 30 098,67 грн.
Так, відповідно до договорів оренди вантажних фургонів №01/09-2022 від 01.09.2022, №02/09-2022 від 01.09.2022, №03/09-2022 від 01.09.2022 позивач орендує два вантажних фургони у Лапчинського С.І.: Renault Master НОМЕР_1 , Renault Master НОМЕР_2 та один - у Ємця С.В.: Renault Master НОМЕР_3 . 
Лапчинський С.І. є директором ТОВ “Альтаір-Агросервіс, а ОСОБА_1 є засновником ТОВ “Альтаір-Агросервіс”.
Договори №01/09-2022 від 01.09.2022, №02/09-2022 від 01.09.2022 укладені директором ТОВ “Альтаір-Агросервіс” Лапчинським Сергієм Ігоровичем з фізичною особою ОСОБА_2 .
Відповідач вказує на те, що укладати договір, де одна й та сама особа є представником обох сторін (тобто директор є стороною договору сам із собою) неможливо та незаконно згідно ч.3 ст.238 ЦК України. Податковий орган посилається на те, що це правило забороняє представнику вчиняти правочин у власних інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є. Директор, укладаючи договір, діє в інтересах юридичної особи, яку він представляє, та водночас в інтересах себе, як фізичної особи. Це призводить до конфлікту інтересів, оскільки його особисті інтереси можуть не збігатися з інтересами компанії. Податковий орган, зазначає про те, що вчинивши зазначений вище правочини ОСОБА_2 діяв в своїх інтересах, здійснивши в подальшому ремонти, технічне обслуговування, заміну шин та мийку авто за рахунок витрат підприємства. 
Як наслідок, відповідач робить висновок стосовно того, що договір, укладений з обох сторін однією і тією ж особою є нікчемним. 
Крім того, відповідач вказує й на те, що договір найму транспортного засобу, укладений між фізичною та юридичною особами, відповідно до ст.799 ЦК України підлягає нотаріальному посвідченню. Посилаючись на приписи ст.220 ЦК України, відповідач стверджує про нікчемність правочинів.
Згідно з відповідними пунктами договорів - технічний стан автомобіля: готовий до експлуатації, дефекти кузова та технічних агрегатів відсутні.
Відповідач посилається на те, що позивачем до перевірки надано документи: 
- акт прийому-передачі предмета оренди (автомобіля) від 01.09.2022 згідно з договором №01/09-22 від 01.09.2022, в якому не зазначено: номер двигуна, номер шасі, номер кузова та пройдений кілометраж на момент складання цього акта. В цьому акті згідно з п.11 зазначено, що доопрацювання та ремонт предмета оренди не потрібні;
- акти приймання-передачі наданих послуг за договором оренди вантажного фургону №01/09-22 від 01.09.2022 та акт прийому-передачі (повернення) предмета оренди (автомобіля) від 01.09.2024 згідно з договором № 01/09-22 від 01.09.2022;
- акт прийому-передачі предмета оренди (автомобіля) від 01.09.2022 згідно з договором №02/09-22 від 01.09.2022, в якому не зазначено номер двигуна, номер шасі, номер кузова та пройдений кілометраж на момент складання цього акта. В цьому акті згідно з п. 11 зазначено, що доопрацювання та ремонт предмета оренди не потрібні;
-акти приймання-передачі наданих послуг за договором оренди вантажного фургону №02/09-22 від 01.09.2022, а саме: акт №2 від 30.09.2022 за вересень 2022 року, акт №4 від 31.10.2022 за жовтень 2022 року, акт №6 від 30.11.2022 за листопад 2022 року та акт прийому-передачі (повернення) предмета оренди (автомобіля) від 01.12.2022 згідно з договором №02/09-22 від 01.09.2022;
- акт прийому-передачі предмета оренди (автомобіля) від 01.09.2022 згідно з договором №03/09-22 від 01.09.2022, в якому не зазначено: номер двигуна, номер шасі, номер кузова та пройдений кілометраж на момент складання цього акта. В цьому акті згідно з п.11 зазначено, що доопрацювання та ремонт предмета оренди не потрібні;
-акти приймання-передачі наданих послуг за договором оренди вантажного фургону №02/09-22 від 01.09.2022, а саме: акт №1 від 30.09.2022 за вересень 2022 року, акт №2 від 31.10.2022 за жовтень 2022 року, акт №3 від 30.11.2022 за листопад 2022 року та акт прийому-передачі (повернення) предмета оренди (автомобіля) від 01.12.2022 згідно з договором №03/09-22 від 01.09.2022. 
Відповідач, посилаючись на надані до перевірки акти приймання-передачі наданих послуг та дані бухгалтерського обліку (рах. 631 “Розрахунки з вітчизняними постачальниками”), робить висновок, що:
- автомобіль Renault Master НОМЕР_2 знаходився в оренді три місяці з 01.09.2022 по 31.11.2022;
- автомобіль Renault Master НОМЕР_3 знаходився в оренді три місяці з 01.09.2022 по 31.11.2022;
- автомобіль Renault Master НОМЕР_1 , знаходився в оренді з 01.09.2022 по 30.08.2024.
Також відповідач вказує на те, що до перевірки не надано дані синтетичного обліку, де відображені бухгалтерські проведення по прийнятим (повернутим) автомобілям в оренду (з оренди), пояснення та документи, що підтверджують використання орендованих фургонів у господарській діяльності підприємства (розпорядчі документи, наряди-завдання, шляхові листи автомобілів, тимчасові реєстраційні талони, документи на списання ПММ, запасних частин, шин та ін.).
За висновком відповідача надані до перевірки товариством документи лише свідчать про проведення документально операції з придбання послуг, достатньо не підтверджують факт використання цих послуг в господарській діяльності.
Податковий орган вказує на те, що позивачем отримано в оренду автомобілі в робочому стані, яким не потрібен ремонт та доопрацювання, від пов`язаних осіб та безпідставно сформував витрати та податковий кредит за даними операціями.
Тим самим, податковий орган аргументує господарську недоцільність того, що позивач 01.09.2022 укладає договір з ТОВ “М Бізнес Груп” № 01/09-2022 про виконання комплексу робіт по технічному обслуговуванню та ремонтуванню автомобілей, які 01.09.2022 отримані в оренду. 
01.09.2022 передає автомобілі для проведення комплексу робіт по технічному обслуговуванню та ремонту згідно з актом №1 від 01.09.2022 та 12.09.2022 згідно з актом №2 автомобілі повернуті з ремонту.
До перевірки надано акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №2/09-03 від 12.09.2022 на суму 148 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 24 666,67 грн.
Відповідач вказує на те, що до перевірки не надано: заявки на виконання певних видів робіт, які зазначені в п. 1.2 Договору, чіткий перелік необхідної кількості запасних частин, паливо-мастильних матеріалів, який зазначено в п. 3.1.2 Договору, відомість дефектів (дефектний акт, дефектна відомість) на кожну одиницю основних засобів, що підлягає ремонту. У такій відомості зазначається обсяг і характер робіт, найменування деталей, що потребують заміни. На підставі такої відомості визначається обсяг і характер робіт, найменування деталей, що потребують заміни, розраховується вартість ремонтів та контролюється обсяг виконаних робіт та списання матеріалів, відомість виконаних робіт, де зазначається вид і найменування робіт та послуг, інвентарний номер основних засобів, кількість і ціна використаних ТМЦ, матеріалів та комплектуючих, які було використано.
Таким чином, відповідач робить висновок про те, що позивачем отримано в оренду автомобілі в робочому стані, яким не потрібен ремонт та доопрацювання, від пов`язаних осіб, а тому платником податків безпідставно сформовано витрати та податковий кредит за даною операцією.
Також відповідач зазначає про те, що позивачем придбано у ТОВ “Агроспецшина плюс” (код ЄДРПОУ 39230900) відповідно до договору поставки №1909-22 від 19.09.2022, 20 шин 185/75R16C Premiorri Vimero-VAN 104/102R Росава, код УКТЗЕД 4011201000 на загальну суму 38 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 6 333,33 грн, вартість однієї шини без ПДВ 1 583,33 грн, ПДВ 316,67 грн. 
До перевірки надано Договір поставки №1909-22 від 19.09.2022 та видаткова накладна №12 від 19.09.2022. 
Відповідач посилається на те, що в бухгалтерському обліку здійснено проведення Дт 221 “Малоцінні та швидкозношувальні предмети” Кт 631 “Розрахунки з вітчизняними постачальниками” на суму 31666,67 грн, Дт 644 “Податковий кредит” Кт 631 “Розрахунки з вітчизняними постачальниками” на суму 6333,33 грн. За даними рах. 221 “Малоцінні та швидкозношувальні предмети” на 01.06.2025 обліковуються залишки шин в кількості 8 шт. на загальну суму 12666,67 грн.
Податковий орган вказує, що за період з дати придбання до 01.06.2025 позивачем використано 12 шин на суму 22800 грн., в т.ч. ПДВ 3 800,00 грн.
До перевірки не надано специфікація, товарно-транспортна накладна, які зазначені в п. 2.1 Договору, рахунок на оплату, який зазначено в п. 2.4.1 Договору та вказаний у видатковій накладній №12 від 19.09.2022, сертифікат якості, зазначений в п. 4.1 Договору, гарантія виробника, зазначена в п. 4.3 Договору, прибуткові ордери на отримання товарів.
Відповідач посилається на те, що заміна шин здійснюється через досягнення граничного пробігу автомобіля: підставою є картка обліку пробігу. До перевірки не надано документи на підтвердження настання терміну заміни 12 шин з урахуванням експлуатаційних норм середнього ресурсу або з інших причин. Експлуатаційні норми середнього ресурсу пневматичних шин колісних транспортних засобів і спеціальних машин, виконаних на колісних шасі затверджені наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 20.05.2006 №488 (зі змінами) та іншими нормативними документами. Враховуючи, що два автомобілі перебували в оренді у позивача лише 3 місяці, та не надано підтверджуючих документів на використання автомобілів, виключено можливість настання терміну заміни шин в результаті експлуатації орендарем та, відповідно, у орендаря відсутнє право на формування витрат в поняттях положень п.15 НП(С)БО 7 “Основні засоби”, а понесені витрати не відповідають поняттю “Господарська діяльність”, визначеному п.п. 14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України. Крім того, при поверненні автомобілів з новими шинами орендодавцю-фізичній особі є безоплатним постачанням, що потребує нарахування податкових зобов`язань з ПДВ за п. 188.1 ст. 188 ПК України на мінімальну базу, рівну вартості купівлі шин. Враховуючи, що підприємством документально не підтверджено використання автомобілів у господарській діяльності, відповідачем нараховуються компенсуючи податкові зобов`язання з ПДВ згідно п.198.5 ст. 198 ПК України. 
Позивачем придбано у ТОВ “СТО “РЕСПЕКТ” (код ЄДРПОУ 43209602), відповідно до договору про надання послуг з мийки транспортних засобів №РС-41.22 від 30.09.2022 на загальну суму 9 792,00 грн, в т.ч. ПДВ 1 632,00 грн.
До перевірки надано акт надання послуг від 31.10.2022 №109 на загальну суму 9 792,00 грн, в т.ч. ПДВ 1 632,00 грн. Дані послуги надано в м.Дніпро, мийку трьох автомобілів здійснено 4 рази.
Відповідач, посилається на те, що в оренді автомобілі перебували незначний період, за який не могла виникнути необхідність в ремонті та заміні автошин, платником податків не надано підтверджуючих документів на використання автомобілів в господарській діяльності підприємства, а тому податковий орган робить висновок про те, що дані операції відображені в обліку платника з метою збільшення податкового кредиту та витрат підприємства, та, відповідно, зменшення об`єкту оподаткування. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
За приписами ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
При цьому, лише одного факту відсутності нотаріального посвідчення договорів оренди транспортних засобів із фізичними особами не є достатньо для твердження про відсутність факту використання отриманих послуг у господарські діяльності платника податків.
Аналогічний правовий висновок наведено Верховним Судом в складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.06.2025 у справі №640/1217/20.
Крім того, згідно з положеннями ч.3 ст.238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.
Водночас за приписами ч.3 ст.228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
При кваліфікації правочину за ст.228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін.
При вирішенні справ, у спорах, про визнання недійсними договорів відповідно до ст.228 ЦК України, зокрема ч. 3 цієї норми, ознаками недійсного договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони. Мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.
Отже, необхідною умовою для визнання господарського договору недійсним як такого, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, є наявність наміру хоча б у однієї з сторін щодо настання відповідних наслідків. Для прийняття рішення у спорі необхідно встановлювати, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави й суспільства мета укладення господарського договору, якою із сторін та в якій мірі виконано зобов`язання, а також наявність наміру у кожної із сторін.
Наявність такого наміру у сторін (сторони) означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність договору, що укладається, суперечність його мети інтересам держави і суспільства та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.
Намір юридичної особи визначається як намір тієї посадової або іншої фізичної особи, яка підписала договір, маючи на це належні повноваження. За відсутності останніх наявність наміру у юридичної особи не може вважатися встановленою.
Тому, сам факт підписання договору однією фізичною особою, яка виконує функції директора обох контрагентів, не є безумовною підставою для визнання правочину недійсним. Для застосування ч. 3 ст. 238 ЦК України позивач має довести наявність конфлікту інтересів та завдання збитків стороні, яку представляють, або державі.
Вищевказаний правовий висновок наведено Верховним Судом в складі Касаційного господарського суду у постанові від 02.12.2025 у справі №905/16666/24.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховував вищевказані висновки Верховного Суду під час вирішення даного спору.
У п.44.1 ст.44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У ст.1 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з вимогами ст.9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Аналіз вказаних норм чинного законодавства, за висновком суду, свідчить, що показники обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, визначаються на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Ч.1 ст. 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.1-2 ст.76 КАС України).
У ч.1-2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
Орендар повинен повернути орендоване майно у тому ж стані, в якому він його отримав.
Відповідно до ст.776 ЦК України поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.
Проте, суд погоджується з доводами контролюючого органу стосовно того, що в оренді автомобілі перебували незначний період, за який не могла виникнути необхідність в їх ремонті, доказів протилежного позивачем не надано до матеріалів справи, як і не надано підтверджуючих документів використання автомобілів в господарській діяльності.
При цьому, спростування позивачем вищевказаних висновків відповідача фактично зводиться до не підтвердженого документально пояснення, що орендовані автомобілі фактично використовувались у господарській діяльності; технічне обслуговування та діагностика є звичайною та необхідною практикою при експлуатації транспортних засобів.
Також суд не заперечує, що необхідність заміни орендованих шин може бути обумовлена забезпеченням належного технічного стану та безпеки експлуатації автомобілів, які могли бути отримані у користування у вживаному стані. При цьому, суд погоджується із тим, що норми середнього ресурсу шин, затверджені наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №488 від 20.05.2006 (в подальшому - Експлуатаційних норм №488), визначають граничні експлуатаційні показники, і необмежують право користувача транспортного засобу проводити заміну шин раніше, якщо це обумовлено вимогами безпеки руху, технічного стану шин або умовами господарської діяльності.
Водночас, у разі якщо виявлено експлуатаційні чи виробничі дефекти, з якими шини не допускаються до експлуатації з огляду на небезпечність їх технічного стану або не ремонтуються через неприйнятні витрати, шини списують на підставі акта, складеного за вимогами чинних правил експлуатації шин, незалежно від того, чи відповідає їх фактичний ресурс нормам. До актів списання пошкоджених пневматичних шин додають картки обліку пробігу (наробітку) пневматичних шин (п. 7.5 Експлуатаційних норм №488).
Проте, матеріали справи не містять доказів в підтвердження списання шин з орендованих автомобілів, передачі нових шин в експлуатацію, зокрема, рішень комісії, карток обліку пробігу, актів списання, заяв водіїв про необхідність заміни шин, накладних вимог на відпуск матеріалів тощо. 
Щодо акту надання послуг від 31.10.2022 №109 на загальну суму 9 792,00 грн, в т.ч. ПДВ 1632,00 грн, згідно з яким, мийку трьох орендованих автомобілів здійснено 4 рази, то суд вважає, що даний первинний документ містить достатню інформацію, яка повністю розкриває зміст та обсягу послуг за договором про надання послуг з мийки транспортних засобів №РС-41.22 від 30.09.2022. За висновком суду, цілком очевидною є потреба щотижневого миття транспортних засобів підприємства агросектору в осінній період.
Суд вважає необґрунтованим податковим органом висновок про завищення бюджетного відшкодування у декларації №9191125345 від 01.07.2025 за червень 2025 року в частині завищення бюджетного відшкодування у розмірі 24 900,00 грн та застосування штрафних санкцій у розмірі 6 225,00 грн за результатами дослідження Договору поставки №110 від 27.10.2022, видаткової накладної №РН-0000265 від 31.10.2022, платіжної інструкції №107 від 31.10.2025 із придбання позивачем стелажу у ТОВ “БІ. ФРАТЕЛЛІ” (код ЄДРПОУ 41507389).
Таким чином, суд дійшов висновку, що документи позивача, складені внаслідок правовідносин із контрагентами: ТОВ “Гардіон”, ТОВ “ТРИ-А-ТРАНС”, ТОВ “Агроспецшина плюс”, ТОВ “М Бізнес Груп”, достатньо не підтверджують факт використання придбаних товарів, послуг в господарській діяльності позивача, що за сукупністю обставин дає підстави непідтвердження права підприємства на бюджетне відшкодування та завищення суми бюджетного відшкодування у декларації №9191125345 від 01.07.2025 за червень 2025 року у розмірі 12 000,00 грн та заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за червень 2025 року у сумі 51 000,00 грн, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.10.2025 №6067/05-99-07-03-04/44504768, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку за декларацією №9191125345 від 01.07.2025 за червень 2025 році у розмірі 514 318,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 128 579,50 грн., підлягає задоволенню в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку за декларацією №9191125345 від 01.07.2025 за червень 2025 року у розмірі 502 318,00 грн, та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 125 579,50 грн, оскільки:
514 318,00 грн. (зменшена відповідачем сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларована на рахунок платника у банку за декларацією №9191125345 від 01.07.2025 за червень 2025 року) – 12 000,00 грн (завищене бюджетне відшкодування з податку на додану вартість внаслідок правовідносин позивача із контрагентом: ТОВ “Гардіон”.
128 579,50 грн (застосовані відповідачем штрафні (фінансові) санкції (штраф) – 3 000,00 грн (розмір штрафної (фінансової) санкції (штрафу) п.123.2 ст123 ПК України 25% від 12 000,00 грн. (завищеного бюджетного відшкодування з податку на додану вартість внаслідок правовідносин позивача із контрагентом: ТОВ “Гардіон”.
Беручи до уваги наведене, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.10.2025 №6068/05-99-07-03-04/44504768, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 270 292,50 грн, з яких збільшення за податковими зобов`язаннями – 216 234,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 54 058,50 грн, підлягає задоволенню в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 165 234,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 41 308,50 грн, оскільки:
216 234,00 грн (збільшена відповідачем сума грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість відповідно до податкового повідомлення-рішення №6068/05-99-07-03-04/44504768 від 01.10.2025) – 6 333,00 грн (збільшена відповідачем сума грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість внаслідок правовідносин позивача із контрагентом ТОВ “Агроспецшина плюс” – 24 667,00 грн. (збільшена відповідачем сума грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість внаслідок правовідносин позивача із контрагентом ТОВ “М Бізнес Груп” – 20 000,00 грн. (збільшена відповідачем сума грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість внаслідок правовідносин позивача із ТОВ “ТРИ-А-ТРАНС”.
54 058,50 грн. (застосовані відповідачем штрафні (фінансові) санкції (штраф) – 12 750,00 грн (розмір штрафної (фінансової) санкції (штрафу) п.123.2 ст.123 ПК України 25% від 51 000,00 грн збільшеної відповідачем суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість внаслідок правовідносин позивачем із контрагентами ТОВ “Агроспецшина плюс”), ТОВ “М Бізнес Груп”, ТОВ “ТРИ-А-ТРАНС”.
Оскільки зазначені товари/послуги не були використані в господарській діяльності, яка згідно з п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Кодексу є діяльністю особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу, позивачем повинно було нарахувати податкові зобов`язання згідно з вимогами п.198.5 ст.198 Кодексу та виписати податкові накладі на суму використаних товарів не в господарській діяльності та зареєструвати їх в Єдиному реєстрі податкових накладних.
У п. 201.1 ст. 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Кодексом термін.
Відповідно до п.201.7 ст.201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Згідно з п.201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Пунктом 3 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 “Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної” (далі – Порядок №1307) встановлено, що усі податкові накладні, у тому числі накладні, особливості заповнення яких викладені в п.9-15 та 19 Порядку №1307, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та за формою, чинною на день такої реєстрації.
У п.11 Порядку №1307 заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, визначено, що у разі нарахування податкових зобов`язань відповідно до п.198.5 ст.198 та п.199.1 ст.199 Кодексу платник складає окремі зведені податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, які призначаються для їх використання/ починають використовуватися, зокрема, але не виключно: абз. 4) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. 
Згідно з абз.11 п.11 Порядку №1307 у зведених податкових накладних, у яких зазначено код ознаки 1 або 2, у графі “Отримувач (покупець)” платник податку зазначає власне найменування, у рядку “Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця) проставляється умовний ІПН “ 600000000000”, а у верхній лівій частині зазначається відповідний тип причини відповідно до п.8 цього Порядку (13 – складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності) ТОВ “Альтаір-Агросервіс” на порушення п.201.1, п.201.10 ст. 201 ПК України, п.3, п.11 Порядку №1307 за червень 2025 року не складено та не зареєстровано у законодавчо встановлений термін в “Єдиному реєстрі податкових накладних” податкові накладні по операціях, пов`язаних з використанням придбаних товарів, робіт/послуг не в господарській діяльності на загальну суму ПДВ 60 466,67 грн, обсяг операцій без ПДВ – 302 333,35 грн, тобто, за правовідносинами із ТОВ “Гардіон”, ТОВ “ТРИ-А-ТРАНС”, ТОВ “Агроспецшина плюс”, ТОВ “М Бізнес Груп”.
Згідно з абз.4 п.п.201.10 ст.201 ПК України податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до п.120-1.2 ст.120 ПК України у разі відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної /розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, та/або податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до п. 198.5 ст.198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а"-"г" п.198.5 ст.198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до ст.199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого п.201.4 ст.201 цього Кодексу, протягом граничного строку, передбаченого ст.201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень.
Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.10.2025 №6065/05-99-07-03-04/44504768, яким застосовано штраф у розмірі 17 958,00 грн підлягають задоволенню в частині визначеної суми штрафу у сумі 7 208,00 грн, та в частині попередження про необхідність скласти та зареєструвати податкові накладні у строк, визначений п.120-1.2 ст.120.1 ПК України, а саме за:
- податковими зобов`язання на дату фактичного визнання в межах балансу запасів тмц та активів, що не підконтрольні, які не включаються до складу вартості оподатковуваних операцій з постачання (реалізації), як таких, що не підлягають використанню у виробництві та господарській діяльності підприємства за обсягом постачання без ПДВ – 3 253 892,70грн., сума ПДВ 650 778,54грн. (штраф 3400 грн)_;
- податковими зобов`язання по операціях, пов`язаних з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності – придбаних послуг з ремонту коптерів у ТОВ “ДРОН.ЮА АГРО САПЛАЙ” (Код ЄДРПОУ 44144625) без укладеного договору за обсягом постачання без ПДВ – 88 375,85грн., сума ПДВ 17 675,17грн. (штраф 3400 грн) ;
- податковими зобов`язання по операціях, пов`язаних з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності - придбаних послуг з мийки транспортних засобів у ТОВ “СТО Респект” (Код ЄДРПОУ 43209602) відповідно до договору №РС-41.22 від 30.09.2022 за обсягом постачання без ПДВ – 8 160 грн, сума ПДВ 1632,00 грн. (штраф 480 грн).
Підлягає задоволенню позовна вимога в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №6068/05-99-07-03-04/44504768 від 01.10.2025 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 165 234,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 41 308,50 грн.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У ч.3 ст.139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову у розмірі 13 967,22грн., що підтверджується платіжною інструкцією №327 від 29.12.2025.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог позивача було оскарження податкових повідомлень-рішень відповідача від 01.10.2025 №6067/05-99-07-03-04/44504768, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку за декларацією від 01.07.2025 №9191125345 за червень 2025 року у розмірі 514 318,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 128 579,00 грн; №6068/05-99-07-03-04/44504768 від 01.10.2025, яким встановлено заниження податку на додану вартість всього у сумі 216 234,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 54 058,50 грн., № 6065/05-99-07-03-04/44504768 від 01.10.2025, яким застосовано штраф за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у загальній сумі 17 958,00 грн. 
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині 841 648,00 грн, що становить 90,39 % від заявлених у розмірі 931 147,50 грн.
Таким чином, з Головного управління ДПС в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ “АЛЬТАІР-АГРОСЕРВІС” підлягає стягненню судовий збір у сумі 12 624,97 грн. ((13 967,22 грн. х 90,39 %) : 100 %).
Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 134, 241-246, 255, 262, 295, 370 КАС України суд,
ВИРІШИВ:
1. Частково задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Альтаір-Агросервіс” (код ЄДРПОУ 44504768, 85300, Донецька обл., Покровський р-н, м. Покровськ, вул. Залізнична, буд. 40) до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, 59, код ЄДРПОУ 44070187) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області №6067/05-99-07-03-04/44504768 від 01.10.2025 в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку за декларацією №9191125345 від 01.07.2025 за червень 2025 року, у розмірі 502 318,00 грн, та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 125 579,50 грн.
3.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області №6068/05-99-07-03-04/44504768 від 01.10.2025 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 165 234,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 41 308,50 грн.
4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області №6065/05-99-07-03-04/44504768 від 01.10.2025 в частині застосування штрафу у розмірі 7208,00 грн. 
5. В решті позовних вимог відмовити.
6. Стягнути з Головного управління ДПС в Донецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Альтаір-Агросервіс” судовий збір у сумі 12 624,97 грн. 
7. Повний текст рішення складено та підписано 27.04.2026.
8. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.
9. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
10. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя І.В. Шинкарьова