ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

02 червня 2026 року	Справа №160/7587/26 	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеси О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛЛКОМП» до Чернівецької митниці про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною та скасування картки відмови,-
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему “Електронний суд” надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “ОЛЛКОМП” (далі - позивач, ТОВ «ОЛЛКОМП») до Чернівецької митниці (далі – відповідач, Митниця), в якій позивач просить: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької митниці відокремленого підрозділу ДМС України (код ЄДРПОУ: 43971359) про коригування митної вартості товарів №UA408000/2026/000090/2 від 20.03.2026 року;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови Чернівецької митниці відокремленого підрозділу ДМС України (код ЄДРПОУ: 43971359) №UA408020/2026/000255 від 20.03.2026 року в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;
- стягнути з Чернівецької митниці відокремленого підрозділу ДМС України (код ЄДРПОУ: 43971359) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛЛКОМП» (код ЄДРПОУ: 41304190) судові витрати з оплати судового збору в розмірі 6 656,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.03.2026 року ТОВ «ОЛЛКОМП» в особі представника (брокера) ТОВ «ПРОВАНІК ЛОДЖИСТІКС», з метою митного оформлення товару, подано до Чернівецької митниці відокремлений підрозділ ДМС України електронну митну декларацію № 26UA408020008438U8 та документи, які підтверджують заявлену позивачем митну вартість товару. Зауважив, що заявлена контрактна ціна відповідає корпоративній політиці виробника та є ринково обґрунтованою, також вона підтверджена повним комплектом первинних документів та фактично сплачена, у зв`язку з чим підстав для її коригування відповідно до статті 53 та статей 57-64 МК України не існувало. Однак, 20.03.2026 року відповідачем прийнято рішення №UA408000/2026/000090/2 про коригування митної вартості товарів, яким до товару позивача застосовано резервний метод визначення митної вартості та скориговано загальну вартість товару, також надано картку відмови від 20.03.2026 року № UA 408020/2026/000255 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Позивач наголошує на тому, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем не зазначені обґрунтовані сумніви та розбіжності щодо заявленої декларантом митної вартості товарів, не обґрунтовано неможливість застосування основного методу визначення митної вартості та не обґрунтовано застосування резервного методу. З огляду на вищевикладене позивач не погоджується з позицією відповідача, вважає оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Також позивач просив врахувати суд судові рішення у інших справах між позивачем та відповідачем за аналогічними позовами, в яких позовні заяви були задоволені. Зауважив, що посилання відповідача на сторонню митну декларацію, як на підставу для визначення митної вартості товару, задекларованого позивачем є необґрунтованим та неправомірним, оскільки у такому випадку відсутній індивідуальний підхід до кожної поставки та відсутній юридичний зв`язок між поставками, тоді як документи позивача підтверджують митну вартість товару, містять логічний взаємозв`язок, узгоджені між собою та відповідають реальним умовам угоди. Окрім того, відповідач не довів неможливість застосування основних методів. З огляду на викладене позивач вважає, що усі складові митної вартості є документально підтвердженими, чітко визначеними та піддаються обчисленню відповідно до вимог Митного кодексу України. Виявлені розбіжності мають технічний та несуттєвий характер і не можуть бути підставою для сумнівів у достовірності заявленої митної вартості або її коригування. Наведені вище доводи позивач вважає обґрунтованими, а позовну заяву такою, що підлягає задоволенню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.04.2026 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
14.04.2026 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він не визнає адміністративний позов, зазначає про його безпідставність та необґрунтованість, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що при аналізі поданих ТОВ «ОЛЛКОМП» до митного оформлення документів, виявлені розбіжності та неточності, що викликало у митного органу обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення складових митної вартості товару та їх числових значень. Зауважив, що документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а саме: у рахунку на оплату від 16.03.2026 №UA10018281 заявлено про наявність транспортно-експедиторських послуг на території України в розмірі 10952,13 грн. (не додані до митної вартості). При цьому відомості щодо наявності експедиторських послуг за межами України взагалі відсутні. Експедитор надає послуги на всій протяжності маршруту. Відомостей, які б документально підтвердили вартість безпосередньо експедиторських послуг та критерій їх розподілу, не надано; у поданій до митного оформлення заявці на організацію перевезення №SPSD0049502 від 12.02.2026 вказано загальну суму витрат 236 138,84 грн., що ніби то відповідає поданому до митного оформлення рахунку від 16.03.2026 №UA10018281, хоча при перерахунку усіх перелічених витрат загальна сума насправді складає 236 006,42 грн. Крім того, різниться вартість транспортно-експедиційних послуг: в рахунку на оплату від 16.03.2026 №UA10018281 - складає 13142,56 грн, в заявці №SPSD0049502 від 12.02.2026 - складає 13010,14, тобто наявні розбіжності в числових значеннях транспортних витрат; в CMR від 16.03.2026 №SPSD0049502 перевізником зазначено ТОВ «Транскон логістик». Рахунок на оплату від 16.03.2026 №UA10018281 виставлений ТОВ «ДСВ ЛОГІСТІКА». Відомості щодо вартості безпосередньо експедиторських послуг відсутні. Отже, відсутнє документальне підтвердження умов надання послуг, їх вартості та розрахунків між експедитором та перевізником, що можуть вплинути на числове значення експедиційно-транспортних витрат, як складової митної вартості; у митного органу наявна інформація стосовно вартості морського фрахту з порту SAID (EG) до порту Constanta (RO) при повному завантаженні 20 футового контейнера, яка складає 2828 дол. США (джерело - сайт searates.com), тоді як вартість морського фрахту аналогічного контейнеру за ідентичним маршрутом відповідно до поданого до оформлення рахунку від 16.03.2026 №UA10018281 складає 20082,84 грн. (близько 458 дол. США). Так, виникають сумніви щодо достовірності заявлених відомостей; прайс-лист від 26.01.2026 б/н не можна вважати прайсом, так як він містить відомості лише по одному товару, а не по асортименту продукції виробника; подані до митного оформлення пояснення щодо підтвердження рівня митної вартості не піддаються обрахунку та співставленню, адже не містять посилання на конкретні періоди, а лише на загальну характеристику аналізованого ринку, також не можуть виступати як підтвердження, тому що не відносяться саме до оцінюваного товару. Окрім того, Декларантом додатково було подано листи №20-03 від 20.03.2026 та від 20.03.2026 №815, в яких зазначено, що додаткові документи протягом наступних 10 днів надаватись не будуть, з додатками, проте надані акти виконаних робіт виставлені на підставі договорів, які не надано, що не дає змоги перевірити умови надання послуг та містять відомості про вартість транспортно-експедиційних послуг у розмірі, який не відображено у рахунках на оплату і не піддаються обчисленню та співставленню із заявленими відомостями. Також посилання на роз`яснення ДПСУ про яке йдеться у листах позивача митному органу не надано. З огляду на вищевикладене відповідача дійшов висновку, що подані документи не підтверджують заявлені складові митної вартості. Враховуючи, що декларантом не надано достатніх документальних доказів та не спростовано вищезазначені розбіжності та невідповідності, в т.ч. в числових значеннях, відповідно до ч. 6 ст. 54 МКУ заявлена митна вартість товару не могла бути визнана митним органом, тому було обрано резервний метод визначення митної вартості, а митна вартість ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Підсумовуючи вищевикладене, відповідач зазначив, що Митниця діяла винятково на підставі та у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому наполягає на правильності власної позиції та на необґрунтованості та невмотивованості позиції позивача.
16.04.2026 року до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він не погоджується з відзивом Чернівецької митниці, вважає викладені у ньому доводи необґрунтованими, такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами, а також такими, що не спростовують обставини та правові аргументи, викладені в адміністративному позові, а лише відтворюють позицію митного органу, покладену в основу оскаржуваного рішення. Зауважив, що відзив не містить належного правового обґрунтування правомірності дій відповідача та зводиться до формального викладення норм Митного кодексу України без їх застосування до конкретних обставин справи, що свідчить про відсутність доведених підстав для прийняття оскаржуваного рішення. Просив суд звернути увагу на системний характер дій відповідача, оскільки протягом 1,5 року митним органом неодноразово приймалися аналогічні рішення про коригування митної вартості щодо того самого товару, за тими ж контрактними умовами та за участю тих самих сторін (на цей час є 6 судових справ). Незважаючи на це, відповідач продовжує застосовувати той самий підхід, фактично ігноруючи надані пояснення позивача, так і сформовану судову оцінку аналогічних правовідносин. Така поведінка, на думку позивача, свідчить про відсутність індивідуального підходу до кожної конкретної поставки та про формальний характер прийняття рішень про коригування митної вартості. Окремо зауважив, що доводи відповідача щодо наявності розбіжностей у транспортно-експедиційних витратах ґрунтуються на незначній різниці у сумі 132,42 грн. при загальному обсязі витрат понад 236 тисяч гривень. Така різниця має технічний характер, виникла внаслідок уточнення розрахунків між попередньою заявкою та остаточним рахунком і не впливає на числові значення складових митної вартості товару. При цьому саме рахунок експедитора є первинним документом, що підтверджує фактичну вартість послуг. Посилання митниці на участь декількох суб`єктів у перевезенні не свідчить про недостовірність документів або витрат, оскільки залучення експедитором третіх осіб є звичайною практикою у сфері транспортного експедирування. Відсутність або запит у позивача документів щодо взаємовідносин між експедитором та перевізниками не може розцінюватися як порушення, оскільки такі документи не входять до переліку, визначеного статтею 53 Митного кодексу України. Вимоги митного органу щодо надання додаткових документів, зокрема бухгалтерських виписок, договорів між третіми особами та деталізації внутрішніх розрахунків, не відповідають вимогам законодавства, оскільки стаття 53 Митного кодексу України встановлює вичерпний перелік документів, які може вимагати митний орган, вихід за межі цього переліку є протиправним. Вимоги митного органу щодо деталізації експедиторських витрат, їх розподілу або надання документів, що підтверджують взаємовідносини між експедитором та третіми особами, виходять за межі положень статті 53 Митного кодексу України та не стосуються визначення митної вартості товару за ціною договору. Посилання відповідача на транспортно-експедиційні витрати, як на підставу для сумнівів у достовірності заявленої митної вартості, є необґрунтованим, оскільки такі витрати не є елементом ціни товару за умовами поставки FOB та не впливають на її визначення. Доводи відповідача щодо сумнівів у вартості морського фрахту базуються на інформації з відкритих інтернет-ресурсів, яка не є офіційною та не може вважатися належним доказом. Натомість позивач надав документи, які підтверджують фактичну вартість перевезення, і ці документи не спростовані відповідачем. Аргументи митниці щодо неналежності прайс-листа, на думку позивача не мають правового значення, оскільки законодавство не встановлює вимог щодо форми чи змісту такого документа. Прайс-лист у даному випадку підтверджує вартість товару, що постачається, і є допоміжним документом, який узгоджується з іншими матеріалами справи. Наголошував на тому, що позивач надав повний пакет документів, передбачений статтею 53 Митного кодексу України, зокрема контракт, додатки до нього, інвойс, платіжні документи, транспортні та страхові документи, які є взаємоузгодженими та підтверджують фактичні умови здійснення господарської операції. Тоді як відповідач не довів недостовірності цих документів, наявності ознак підробки або відсутності необхідних відомостей. За таких обставин у митного органу були відсутні правові підстави для відмови у застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору. Перехід до резервного методу здійснено без доведення неможливості застосування попередніх методів, що суперечить вимогам Митного кодексу України. З огляду на викладене позивач вважає, що відзив відповідача не спростовує доводи адміністративного позову та не доводить правомірності оскаржуваного рішення. На підставі вищевикладеного позивач просив прийняти відповідь на відзив до матеріалів справи, визнати доводи відповідача безпідставними, а позовні вимоги ТОВ «ОЛЛКОМП» задовольнити у повному обсязі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08.08.2025 року між ТОВ «ОЛЛКОМП» (Покупець) та Jushi Egypt for Fiberglass Industry S.A.E.(Продавець) було укладено Контракт №J-08082025 (далі - Контракт), предметом якого відповідно до п. 1.1., 1.2 Контракту є продаж Продавцем на користь Покупця товару в асортименті та обсязі, які визначаються сторонами та фіксуються в додатках до цього контракту. Покупець приймає та оплачує Товар у порядку, передбаченому цим Контрактом та додатками до нього.
Згідно з п.3.1, п.3.2 Контракту поставка Товару зазначена в додатках до цього контракту відповідно до загальних умов ІНКОТЕРМС 2020. Строк поставки/передачі Товару вказується в додатках до цього контракту.
30.01.2026 року до Контракту між сторонами укладено Додаток №3, в якому сторони узгодили поставку партії товару «Нарізане скловолокно Е6CR11-4/5-560A/ Chopped Strand Е6CR11-4/5-560A» у кількості 22000 кг, загальною вартістю 14 080,00 євро (22 000 кг.). Умови оплати: 100% передплата. Умови поставки: FOB PORT SAID, Єгипет (Інкотермс 2020). Пакування та маркування включені до ціни за одиницю товару і не оплачуються окремо. 
Вищезазначений товар був ввезений на митну територію України та 19.03.2026 року декларантом - ТОВ «ОЛЛКОМП», в особі представника (брокера) ТОВ «ПРОВАНІК ЛОДЖИСТІКС», з метою митного оформлення товару подано до Чернівецької митниці електронну митну декларацію №26UA408020008438U8, до якої було додано наступні документи:
- Рахунок-проформа (Proforma invoice) JSAC202601 від 30.01.2026;
- Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) JSEG260927 від 14.02.2026;
- Коносамент (Bill of lading) PSD0049502 від 15.02.2026;
- Автотранспортна накладна (Road consignment note) SPSD0049502 від 16.03.2026;
- Декларація про походження товару (Declaration of origin) JSEG260927 від 14.02.2026;
- Статус особи, яка подає митну декларацію 2;
- Банківський платіжний документ, що стосується товару 918 від 03.02.2026;
- Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно- експедиційні послуги UA10018281 від 16.03.2026;
- Документ, що підтверджує вартість страхування 0701.0000088А від 12.02.2026;
- Документ, що підтверджує вартість страхування Платіжна інструкція №13132 від 17.02.2026;
- Документ, що підтверджує вартість страхування Рахунок №0701.0000088А від 12.02.2026;
- Прейскурант (прайс-лист) виробника товару Прайс-лист від 26.01.2026;
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Додаток №3 від 30.01.2026;
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів J-08082025 від 08.08.2025;
- Договір про надання послуг митного брокера 2610/22 від 26.10.2022;
- Договір про надання послуг митного брокера Додаткова угода від 05.05.2022;
- Договір (контракт) про перевезення GC-028237 від 01.08.2025;
- Договір (контракт) про перевезення Заявка №SPSD0049502 від 12.02.2026;
- Інші некласифіковані документи Пояснення щодо підтвердження від 24.02.2026;
- Інші некласифіковані документи Сертифікат аналізу 2602-82058 від 17.02.2026;
- Копія митної декларації країни відправлення 3454-1-760-2026 від 12.02.2026.
Розглянувши подані позивачем документи, Чернівецька митниця встановила, що відповідно до ч.3 ст.53 МК України ці документи не підтверджують складових митної вартості товару та містять розбіжності. Під час проведення консультації відповідач надіслав позивачу електронне повідомлення, в якому запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару (для підтвердження умов перевезення та числових значень експедиційно-транспортних витрат, які є складовими митної вартості товару та піддаються обчисленню); виписку з бухгалтерської документації (для деталізації умов оплати); - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару (для підтвердження числових значень щодо вартості товару та умов поставки); - висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (для підтвердження даних щодо виробника товару та ціни). Також у повідомленні зазначено, що відповідно до ч. 6 ст. 53 декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження митної вартості товару.
У відповідь на електронне повідомлення відповідача щодо необхідності надання додаткових документів, декларантом було надано лист №20-03 від 20.03.2026 разом із додатковими документами та письмовими поясненнями щодо виявлених відповідачем розбіжностей. Також у листі позивач повідомив, що керуючись ч.6 ст.53 МК України, всі необхідні документи були подані для митного оформлення, підстави для коригування митної вартості товару – відсутні. ТОВ «ОЛЛКОМП» просило завершити процедуру оформлення за заявленою митною вартістю та повідомило, що додаткові документи протягом 10 днів надаватись не будуть.
В подальшому, 20.03.2026 року Чернівецькою митницею було винесено Рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2026/000090/2 від 20.03.2026 року, яким скоригована митна вартість товару із застосуванням резервного методу визначення митної вартості товару.
Також позивачу відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA408020/2026/000255 від 20.03.2026 року.
Декларантом заявлено випуск партії товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання за МД №26UA408020008649U6 від 20.03.2026 року.
Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товарів №UA408000/2026/000090/2 від 20.03.2026 року та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA408020/2026/000255 від 20.03.2026 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.52 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012 року (далі – МК України) заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За нормами п.2 ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно з ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант на письмову вимогу митного органу зобов`язаний протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно з ч.6 ст.54 МК України митний орган орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до положень МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Згідно з ч.1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
З урахуванням вищевикладеного, очевидним є висновок, що у митного органу повинні бути наявними обґрунтовані причини для витребування додаткових документів, ненадання яких унеможливлювало б визначення саме митної вартості товару, що ввозиться, за ціною договору (основний метод) відповідно до ст.58 МК України.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту визначені ст. 57 МК України. Згідно даної статті такими методами є: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
З аналізу наведених норм вбачається, що митна вартість має бути підтверджена достовірними документами, що містять відомості про всі її складові, визначені на підставі об`єктивних даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до положень ст.64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Згідно статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому, в розумінні вищенаведених норм, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що митну вартість товарів було скориговано митницею за другорядним методом визначення митної вартості - резервним.
Як встановлено з матеріалів справи, у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів UA408000/2026/000090/2 від 20.03.2026 року, відповідач зазначає про виявлені під час митного оформлення товарів розбіжності, які на його думку унеможливили митне оформлення задекларованого товару за основним методом і стали підставою для здійснення коригування, а саме: 
«Відповідно до ч.3 ст.53 МКУ, документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а саме: 
- у рахунку на оплату від 16.03.2026 №UA10018281 заявлено про наявність транспортно- експедиторських послуг на території України в розмірі 10952,13 грн. (не додані до митної вартості). При цьому відомості щодо наявності експедиторських послуг за межами України взагалі відсутні. Експедитор надає послуги на всій протяжності маршруту. Відомостей, які б документально підтвердили вартість безпосередньо експедиторських послуг та критерій їх розподілу, не надано; 
- у поданій до митного оформлення заявці на організацію перевезення №SPSD0049502 від 12.02.2026 вказано загальну суму витрат 236 138,84 грн., що нібито відповідає поданому до митного оформлення рахунку від 16.03.2026 MUA10018281, хоча при перерахунку усіх перелічених витрат загальна сума насправді складає 236 006,42 грн. Крім того, різниться вартість транспортно-експедиційних послуг: в рахунку на оплату від 16.03.2026 №UA10018281 - складає 13142,56 грн, в заявці №SPSD0049502 від 12.02.2026 - складає 13010,14, тобто наявні розбіжності в числових значеннях транспортних витрат; 
- в CMR від 16.03.2026 №SPSD0049502 перевізником зазначено ТОВ «Транскон логістик». Рахунок на оплату від 16.03.2026 №UA10018281 виставлений ТОВ «ДСВ ЛОГІСТІКА». Дане свідчить про те, що перевезення вантажу здійснено із залученням більше ніж одного суб`єкта господарської діяльності. При цьому, відомості щодо вартості безпосередньо експедиторських послуг відсутні. Роз`яснень та документів з цього приводу між перевізником та експедитором не надано. Так, відсутнє документальне підтвердження умов надання послуг, їх вартості та розрахунків між експедитором та перевізником, що можуть вплинути на числове значення експедиційно-транспортних витрат, як складової митної вартості; 
- у митного органу наявна інформація стосовно вартості морського фрахту з порту SAID (EG) до порту Constanta (RO) при повному завантаженні 20 футового контейнера, яка складає 2828 дол. США (джерело - сайт searates.com), тоді як вартість морського фрахту аналогічного контейнеру за ідентичним маршрутом відповідно до поданого до оформлення рахунку від 16.03.2026 №UA10018281 складає 20082,84 грн (близько 458 дол. США). Так, виникають сумніви щодо достовірності заявлених відомостей; 
- прайс-лист від 26.01.2026 б/н - цей документ не можна вважати прайсом, так як він містить відомості лише по одному товару, а не по асортименту продукції виробника; 
- подані до митного оформлення пояснення щодо підтвердження рівня митної вартості не піддаються обрахунку та співставленню, адже не містять посилання на конкретні періоди, а лише на загальну характеристику аналізованого ринку, також не можуть виступати як підтвердження, тому що не відносяться саме до оцінюваного товару.
Згідно ч.2, 3 ст. 53 МКУ та враховуючи положення пп.1 ч.5 ст. 54 МКУ, що позиціонується з положеннями ст.17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ, декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості... Також, відповідно до ч. 6 ст. 53 декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження митної вартості товару. 
Декларантом додатково подано листи №20-03 від 20.03.2026 та від 20.03.2026 №815, в якому зазначено, що додаткові документи протягом наступних 10 днів надаватись не будуть, з додатками, проте: 
- акти виконаних робіт від 05.03.2026 №4274, від 16.03.2026 №5169 - виставлені на підставі договору №GF-019822 від 24/01/2023, який не надано, надано лише додаткові угоди, що не дає змоги перевірити умови надання послуг; 
- акт виконаних робіт від 16.03.2026 №5161 - виставлений на підставі договору №AF-825/17 від 01/12/2017, який не надано, надано лише додаткову угоду, що не дає змоги перевірити умови надання послуг;
- акт виконаних робіт від 05.03.2026 №4274 містить відомості про вартість транспортно-експедиційних послуг у розмірі 20 евро, які не відображені у рахунку на оплату від 16.03.2026 №UA10018281 і не піддаються обчисленню та співставленню із заявленими відомостями; 
- акт виконаних робіт від 16.03.2026 №5161 містить відомості про вартість транспортно-експедиційних послуг у розмірі 10 доларів США, які не відображені у рахунку на оплату від 16.03.2026 №UA10018281 і не піддаються обчисленню та співставленню із заявленими відомостями. 
Крім того, посилання на роз`яснення ДПСУ, про яке йдеться у листах №815 від 20.03.2026 та №20-03 від 20.03.2026, митному органу не надано. 
Таким чином, подані документи не підтверджують заявлені складові митної вартості. Враховуючи, що декларантом не надано достатніх документальних доказів та не спростовано вищезазначені розбіжності та невідповідності, в т.ч. в числових значеннях, відповідно до ч. 6 ст. 54 МКУ заявлена митна вартість товару не може бути визнана митним органом…
Було обрано метод визначення митної вартості - резервний (ст.64 МКУ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. За основу для визначення митної вартості взято раніше визнану (визначену) митними органами митну вартість товару за МД №UA209130/2026/1050 від 02.02.2026 «Скловолокно 4,5 мм ECS11-4.5-568Н. Діаметр філаменту 11,58 нм, вміст вологи 0,02%,довжина відрізку волокна 4,28 мм. Волокна не насичені смолою та пеком, непокриті металом або вуглецем. Загальний обсяг 20 т, імпортується для власного виробництва». Рівень митної вартості 1,54 USD/кг (1,34 EUR/кг). Розрахунок: 1,34 EUR/кг * 22000 (вага нетто, кг) = 29 480 EUR. Митне оформлення здійснено у наближений час по товару з аналогічними характеристиками з однаковим кодом згідно з УКТЗЕД. Висновок: подання нової митної декларації за митною вартістю товару, зазначеною в Рішенні про коригування митної вартості».
З наведеними підставами прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, суд не погоджується, з огляду на наступне.
Щодо доводів відповідача про відсутність відомостей щодо наявності експедиторських послуг за межами України, відсутність документального підтвердження вартості безпосередньо експедиторських послуг та критерію їх розподілу, а також про наявність розбіжностей в числових значеннях транспортних витрат, суд зазначає наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30.01.2026 року до Контракту №J-08082025 від 08.08.2025 року, між ТОВ «ОЛЛКОМП» (Покупець) та Jushi Egypt for Fiberglass Industry S.A.E.(Продавець) укладено Додаток №3, в якому сторони узгодили поставку партії товару «Нарізане скловолокно Е6CR11-4/5-560A/ Chopped Strand Е6CR11-4/5-560A» у кількості 22000 кг, загальною вартістю 14 080,00 євро (22 000 кг.). Умови поставки: FOB PORT SAID, Єгипет (Інкотермс 2020). Пакування та маркування включені до ціни за одиницю товару і не оплачуються окремо. 
Отже, поставка товару була здійснена на умовах FOB PORT SAID, Єгипет (Інкотермс 2020).
За правилами Інкотермс 2020, термін FOВ (Free Оn Board) – франко-борт означає, що поставка відбулася в момент, коли товар потрапив на борт судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинний нести покупець. За умовами терміну FOB на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту.
Отже, всі витрати після завантаження продавцем товару на судно не включаються до вартості товару за контрактом та оплачуються покупцем окремо експедитору (страхування, фрахт, перевезення до України та по території Україні).
Як встановлено з матеріалів справи, транспортно-експедиційні послуги щодо поставки товару були організовані через експедитора ТОВ «ДСВ Логістика» на підставі Договору на транспортно-експедиторське обслуговування №GC-028237 від 01.08.2025 та заявки №SPSD0049502 від 12.02.2026. 
Згідно з наведеною заявкою загальна вартість перевезення становила 236 138,84 грн. та включала: зберігання, навантажувально-розвантажувальні роботи в порту прибуття, оформлення Т1, послуги з міжнародного перевезення вантажу, транспортно-експедиційні послуги на території України.
Відповідач у оскаржуваному рішенні зазначив, що у поданій до митного оформлення заявці на організацію перевезення №SPSD0049502 від 12.02.2026 вказано загальну суму витрат 236 138,84 грн., що нібито відповідає поданому до митного оформлення рахунку від 16.03.2026 MUA10018281, хоча при перерахунку усіх перелічених витрат загальна сума насправді складає 236 006,42 грн. Крім того, різниться вартість транспортно-експедиційних послуг: в рахунку на оплату від 16.03.2026 №UA10018281 - складає 13142,56 грн, в заявці №SPSD0049502 від 12.02.2026 - складає 13010,14, тобто наявні розбіжності в числових значеннях транспортних витрат.
Отже, доводи відповідача щодо наявності розбіжностей у транспортно- експедиційних витратах ґрунтуються на незначній різниці у сумі 132,42 грн. при загальному обсязі витрат понад 236 тисяч гривень. 
Тоді як, з пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що така різниця має технічний характер, виникла внаслідок уточнення розрахунків між попередньою заявкою та остаточним рахунком і не впливає на числові значення складових митної вартості товару, оскільки виникла через невірне зазначення суми транспортно- експедиційних витрат на території України. 
При цьому, відповідачу було подано виправлену заявку, отриману від експедитора, яка відповідає рахунку експедитора, що є первинним документом та підтверджує фактичну вартість послуг.
Таким чином, всі складові витрат чітко визначені, ідентифіковані та підтверджені документально, що виключає будь-який вплив цієї розбіжності на визначення митної вартості товару.
Щодо доводів відповідача про те, що перевезення вантажу здійснено із залученням більше ніж одного суб`єкта господарської діяльності та відсутність відомостей щодо вартості безпосередньо експедиторських послуг, відсутність документального підтвердження умов надання послуг, їх вартості та розрахунків між експедитором та перевізником, що можуть вплинути на числове значення експедиційно-транспортних витрат, як складової митної вартості, суд зазначає наступне. 
Як зазначалось вище, транспортно-експедиційні послуги щодо поставки товару були організовані через експедитора ТОВ «ДСВ Логістика» на підставі Договору на транспортно-експедиторське обслуговування №GC-028237 від 01.08.2025 (далі – Договір) та заявки №SPSD0049502 від 12.02.2026. 
Пунктом 1.1 Договору визначено, що за цим Договором Експедитор за оплату та за рахунок Замовника надає Замовникові комплекс послуг з організації та забезпечення перевезення імпортних, транзитних вантажів Замовника і вантажів Замовника в 20, 40 та понад 40-футових контейнерах стандартів ISO, в тому числі й збірних вантажів від місця, зазначеного Замовником, до місця призначення різними видами транспорту та обумовленим маршрутом.
Згідно з п.3.2 Експедитор організовує та контролює транспортування вантажу, прийом/видачу в/з місця(ь) відвантаження та перевалки (Порт(у)), вантажно-розвантажувальні роботи (ВРР), зберігання вантажу, транспортно-експедиторське обслуговування, ведення документального і митного обліку прийому/видачі вантажу та інші види робіт, за умови якщо такі послуги були замовлені Замовником при організації морських перевезень, відповідно до Правил, що діють на окремих видах транспорту і митного законодавства України.
Відповідно до п.3.13 Експедитор здійснює взаєморозрахунки з учасниками транспортного процесу, оплату вартості перевалки вантажу в порту, а також у випадку необхідності, оплату мита, податків, зборів та інших обов`язкових платежів, передбачених законодавством України, а Замовник зобов`язується компенсувати Експедитору всі понесені у зв`язку з цим витрати.
Пунктом 4.1 Договору визначено, що вартість, ставки та тарифи виконуваних Експедитором послуг, особливі умови перевезення, залежно від виду/асортименту вантажів, обговорюються сторонами в Заявках та/або додаткових угодах до цього Договору.
Отже, за умовами Договору укладеного між позивачем та Експедитором, Експедитор за оплату та за рахунок Замовника надає Замовникові комплекс послуг з організації та забезпечення перевезення, що не виключає можливість залучення додаткових підрядників/ перевізників тощо. 
При цьому, Експедитор здійснює взаєморозрахунки з учасниками транспортного процесу, а вартість послуг обговорюються сторонами в Заявках.
Таким чином, факт залучення додаткових підрядників/перевізників узгоджується з умовами Договору на транспортно-експедиторське обслуговування та не суперечить приписам чинного законодавства, тоді як вартість послуг була узгоджена сторонами в Заявці, що дає можливість визначити понесені позивачем витрати на транспортування товару.
З вищевикладеного випливає висновок, що факт залучення Експедитором перевізників не впливає на митну вартість товару та не свідчить про наявність порушень з боку позивача чи неможливість визначення вартості витрат на транспортування товару.
Окрім того, як встановлено з матеріалів справи, з метою підтвердження витрат на транспортування товару, позивачем додатково було надано відповідачу лист ТОВ «ДСВ Логістика» вих. №815 від 20.03.2026, в якому містяться наступні пояснення Експедитора по МД 26UA408020008438U8:
- перевезення здійснювалось як мультимодальне (морське + автомобільне);
- до перевезення були залучені треті особи (нерезиденти та резиденти), зокрема: DSV-UTI Egypt Ltd. (Єгипет), GLOBAL SHIPPING & FORWARDING S.R.L. (Румунія), ТОВ «ТРАНСКОН ЛОГІСТИК» (Україна);
- вартість суми міжнародного перевезення та супутніх послуг в рахунку від 16.03.2026 №UA10018281, поданому до митного оформлення, визначена відповідно до первинних документів (актів виконаних робіт, рахунку на оплату) складених перевізниками;
- вартість морського фрахту за маршрутом PORT SAID - CONSTANTA становить 455,00 дол. США, що за курсом НБУ відповідає 20 082,84 грн;
- витрати на території України підтверджені окремими актами виконаних робіт та рахунками;
- всі витрати сформовані на підставі первинних бухгалтерських документів та включені до загальної вартості перевезення.
Позивачем було надано відповідачу Договір на транспортно-експедиторське обслуговування, Заявку на організацію перевезення та експедирування вантажів, рахунок на оплату послуг з організації перевезення та експедирування вантажів. 
Крім того, на підтвердження транспортних витрат позивачем додатково було надано первинні документи підрядників/перевізників, а саме: акт виконаних робіт № 5161 від 16.03.2026 (DSV-UTI Egypt Ltd.), який підтверджує вартість морського перевезення 455,00 USD; акти виконаних робіт № 4274 та № 5169 (GLOBAL SHIPPING & FORWARDING S.R.L.), які підтверджують витрати на території ЄС (перевалка, обробка, супутні послуги).
Надані позивачем документи належним чином підтверджують понесені позивачем транспортні витрати та не викликають сумнівів у їх достовірності, що не спростовано відповідачем. 
Отже, доводи позивача про відсутність документального підтвердження умов надання послуг, їх вартості та розрахунків між експедитором та перевізником, що можуть вплинути на числове значення експедиційно-транспортних витрат, як складової митної вартості є необґрунтованими та безпідставними, а тому відхиляються судом. 
Щодо доводів відповідача про наявність у митного органу сумнівів щодо достовірності заявлених відомостей, оскільки згідно з наявною у відповідача інформацією вартість морського фрахту з порту SAID (EG) до порту Constanta (RO) при повному завантаженні 20 футового контейнера складає 2828 дол. США (джерело - сайт searates.com), тоді як вартість морського фрахту аналогічного контейнеру за ідентичним маршрутом відповідно до поданого до оформлення рахунку від 16.03.2026 №UA10018281 складає 20082,84 грн. (близько 458 дол. США), суд зазначає наступне.
Вартості морського фрахту формується на підставі індивідуальних договірних умов та не є фіксованою величиною. Ціни на фрахт є індивідуальними контрактними та залежать від ряду факторів, зокрема: обраної судноплавної лінії, обсягів перевезень, дати бронювання, умов співпраці з перевізником, а також партнерських ставок.
Отже, порівняння вартості морського фрахту позивача із довідковими або відкритими джерелами (зокрема, інтернет-ресурсами) не може свідчити про недостовірність заявленої позивачем митної вартості товару.
Вартість товару у спірних правовідносинах підтверджується зовнішньоекономічним контрактом, додатком до нього та платіжним дорученням на суму 14 080 евро, що відповідає умовам 100% передплати.
Водночас, позивач надав належні документи, які підтверджують фактичну вартість транспортування товару, достовірність яких відповідачем не спростована. 
З вищевикладеного випливає, що наявна у відповідача інформація з інтернет-ресурсів про вартість морського фрахту з порту SAID (EG) до порту Constanta (RO) жодним чином не впливає на складові митної вартості товару позивача, а також не ставить під сумнів достовірність заявлених позивачем відомостей, тому не може бути підставою для коригування митної вартості товару.
Щодо доводів відповідача про те, що прайс-лист від 26.01.2026 б/н не можна вважати прайсом, так як він містить відомості лише по одному товару, а не по асортименту продукції виробника, суд зазначає наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, наданий відповідачу прайс-лист є комерційною пропозицією виробника саме щодо товару, що постачається за контрактом та додатково підтверджує його вартість. 
Водночас, законодавство не містить вимоги щодо обов`язкового надання повного асортиментного прайс- листа виробника.
Окрім того, зазначення у прайс-листі від 26.01.2026 б/н відомостей лише по одному товару, що поставлявся на адресу позивача, жодним чином не впливає на достовірність заявлених позивачем відомостей та не може бути підставою для коригування митної вартості товару.
Таким чином, наведені вище доводи митниці про надання позивачем не в повному обсязі відомостей щодо числових значень складових митної вартості товару суд вважає необґрунтованими та безпідставними.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що наведені відповідачем підстави, жодним чином не перешкоджають митному органу перевірити митну вартість імпортованого товару на підставі наданих позивачем документів.
Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
В той же час, відповідачем суду не надано жодних доказів недостовірності заявленої позивачем вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.
Суд вважає за необхідне зазначити, що передбачене частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 Митного кодексу України - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 МК України.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.04.2019 року по справі №815/6242/17, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
У постанові від 29.01.2019 року по справі № 815/6827/17 Верховний Суд зазначив, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. 
Суд вважає, що надані TOB «ОЛЛКОМП» документи для проведення митного оформлення підтверджують заявлену митну вартість товару за основним методом (за ціною договору), а ті розбіжності, які стали підставою для прийняття спірного рішення та картки відмови є формальними та несуттєвими, які не впливають на рівень заявленої митної вартості, тому доводи відповідача про те, що подані позивачем документи не дозволяли у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товару та відомості щодо їх ціни, не відповідають фактичним обставинам справи, натомість митний орган безпідставно визначив митну вартість за другорядним методом.
Окрім того, як вбачається з оскаржуваного рішення Митниці, в ньому міститься посилання на раніше оформлену митну декларацію, на підставі якої проведено митне оформлення подібного товару, проте не проведено детальне дослідження декларації з доданими до нею документами. Також в графі 33 оскаржуваного рішення відповідачем не зазначені виробник та відправник товару, умови поставки, які суттєво впливають на вартість товару. 
З огляду на вищевикладені норми права та встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2026/000090/2 від 20.03.2026 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 408020/2026/000255 від 20.03.2026 року були прийняті відповідачем безпідставно, вони є протиправними та підлягають скасуванню.
Інші доводи представників сторін не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.
Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Окрім того, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. 
Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Товариством з обмеженої відповідальністю «ОЛЛКОМП» належним чином доведено протиправність рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2026/000090/2 від 20.03.2026 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 408020/2026/000255 від 20.03.2026 року.
В свою чергу, відповідачем доводи позивача не спростовані, правомірність оскаржуваних рішення та картки відмови не доведено.
За наведених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-77, 139, 242-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛЛКОМП» (49033, м.Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 139, код ЄДРПОУ 41304190) до Чернівецької митниці (58023, м.Чернівці, вул.Руська, буд.248м, код ЄДРПОУ 43971359) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною та скасування картки відмови, – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької митниці відокремленого підрозділу ДМС України (код ЄДРПОУ: 43971359) про коригування митної вартості товарів №UA408000/2026/000090/2 від 20.03.2026 року.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови Чернівецької митниці відокремленого підрозділу ДМС України (код ЄДРПОУ: 43971359) №UA408020/2026/000255 від 20.03.2026 року в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької митниці (код ЄДРПОУ 43971359) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛЛКОМП» (код ЄДРПОУ 41304190) судовий збір в розмірі 6 656 (шість тисяч шістсот п`ятдесят шість) грн. 00 коп.
Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст.295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складено та підписано 02.06.2026 року.

Суддя О.М. Неклеса