Справа № 204/1375/26 
Провадження № 2/204/2314/26 р. 

ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2026 року Чечелівський районний суд м. Дніпра в складі:
головуючого судді Самсонової В.В.
за участю секретаря Зайченко О.В.
за участю позивача ОСОБА_1 
за участю представника позивача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю,-
В С Т А Н О В И В:

У лютому 2026 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що 28.08.2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (актовий запис № 1185 від 28.08.2015 року складний Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції). ІНФОРМАЦІЯ_3 від шлюбу народилася донька ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження НОМЕР_2 виданий 19.11.2019 року Шевченківським районним у м. Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області. Перебуваючи у шлюбі Позивач та Відповідач фактично проживали у будинку, що належить не праві власності батьку Позивачки та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , проте за наполяганнями Відповідача дитина була зареєстрована з адресою його місця реєстрації, а саме у будинку його батьків за адресою АДРЕСА_2 . Сімейні відносини між Позивачкою та Відповідачем не склалися і рішенням Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.2024 року, по справі № 199/9715/24 шлюб було розірвано. Питання щодо встановлення місця проживання дитини судом не вирішувалось. Весь цей час дитина фактично проживає разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 . Позивачка самостійно забезпечує дитину всім необхідним доглядає, піклується про її усесторонній розвиток та виховання найкращих якостей своєї доньки. Характер матеріальної участі Відповідача в утриманні дитини є мінливим та не стабільним. Останнім часом між сторонами виникають суперечки щодо постійного місця проживання дитини. Не зважаючи на фактичне проживання дитини разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 , місце проживання дитини досі зареєстровано адресою АДРЕСА_2 . Батько дитини всіляко уникає приведення місця реєстрації дитини до фактичного (не дає ані дозвіл, ані офіційну відмову). Так, у 2026 році дитина має іти до школи, а зарахування учнів до закладів загальної середньої освіти здійснюється, зокрема, з урахуванням території обслуговування, відповідно до якої пріоритет надається дітям, які проживають на території обслуговування закладу освіти. Через дорогу з місце проживання Позивача знаходиться Дніпровська гімназія №64 Дніпровської міської ради, тому реєстрація місце проживання дитини наддасть пріоритет для зарахування доньки до гімназії. Крім того, оскільки в переважній більшості випадів для захисту прав та інтересів дитини запитують дозвіл другого з батьків, а Відповідач, в свою чергу, чинить перешкоди, зовсім не виходить на контакт та ігноруючи прохання Позивача щодо вирішення спільних питань в інтересах дитини питання щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю стало особливо гостро. Враховуючи, що Позивачка займається вихованням малолітньої дитини, піклується про неї, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку дитини, на даний час встановлення місця проживання малолітньої доньки з матір`ю, яка фактично проживає з нею буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному. 
В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечували. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. 
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, раніше представником надано заяву про розгляд справи без участі представника та ухвалити рішення з урахуванням інтересів дитини.
Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вислухавши позивачку та її представника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам.
У судовому засіданні встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 7).
28 серпня 2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладено шлюб у Красногвардійському відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис 1185 (а.с. 9).
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2024 року по справі №199/9715/24 розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 28 серпня 2015 року (а.с. 10-12). 
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і треба прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частини третьої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Статтею 160 СК України встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Відповідно до статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі потрібно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).
У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору.
Норми міжнародного права та національне законодавство не містять положень, які б наділяли одного з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.
Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди передусім повинні враховувати інтереси самої дитини, оцінюючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
В судовому засіданні надано пояснення свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтвердили, що дитина проживає разом з матір`ю, яка приділяє дитині багато часу, відвідує з нею гуртки, батько в житті дитини участі не приймає. 
Орган опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради склав висновок «Про визначення місця проживання ОСОБА_9 » згідно з яким орган опіки та піклування вважає за доцільним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 44-46). 
Згідно вказано висновку вбачається, що відповідно до акту обстеження умов проживання за місцем проживання матері дитини ОСОБА_1 , 1989 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 , складеного спеціалістами служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, мати з дитиною під час виходу спеціалістів перебували вдома. Умови проживання задовільні, в харчування. 2 наявності водо-, газопостачання, електропостачання. В квартирі дотримуються санітарно-гігієнічних норм. В оселі чисто та затишно. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Амур-Нижньодніпровського району були присутні. Батько дитини ОСОБА_3 не заперечував щодо визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, так як донька і так фактично проживає з матір`ю.
Суд вважає зазначений висновок органу опіки та піклування достатньо обґрунтованим, складеним на підставі зібраних матеріалів щодо батьків та дитини, перевірки умов проживання дитини, тощо.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 буде відповідати якнайкращим інтересам дитини.
При цьому Верховний Суд зазначає, що визначення місця проживання дитини з матір`ю не впливає на її взаємовідносини з батьком, оскільки визначення місця проживання дитини з одним із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків (див. постанову Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17).
Разом із цим, суд наголошує, що у разі зміни обставин у відносинах сторін спору, а в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дитиною, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку. 
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином оскільки позивачці задоволені її позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 1331 грн. 20 коп. (в порядку ч.ч.1-2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 3, 19, 141, 160, 161 СК України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), Декларацією прав дитини резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН, ст. ст. 3, 12, 13, 77, 81-82, 89, 229, 258-259, 263-265, 280-284, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю - задовольнити у повному обсязі. 
Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1331,20 грн. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; 
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ; 
Орган опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 43938788, місцезнаходження: 49009, м. Дніпро, просп. Мануйлівський, буд. 31; 

Суддя В.В. Самсонова