Справа № 204/13553/25
Провадження № 1-кп/204/640/26

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025042110002462 від 15.10.2025, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Амросіївка Донецького району Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні нікого не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И В:

15.10.2025 приблизно о 15:26 водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним транспортним засобом – автомобілем «Lexus GX 470», номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , належить - ОСОБА_6 , рухався заднім ходом по вул. Новокримській, в районі буд. 7 по вул. Академіка Янгеля в Чечелівському районі м. Дніпра.
Керуючи транспортним засобом, автомобілем «Lexus GX 470», номерний знак НОМЕР_1 , водій ОСОБА_5 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, рухаючись по вул. Новокримській, поблизу буд. 7 по вул. Академіка Янгеля, перед початком руху заднім ходом не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода – ОСОБА_4 , який знаходився на смузі руху автомобіля «Lexus GX 470», номерний знак НОМЕР_1 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла: підшкірної гематоми та садна лобної області; синця зовнішньої поверхні лівого плеча; закритого субкапітального перелому шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням, що в посттравматичному періоді потребувало оперативного лікування в об`ємі: однополюсне ендопротезування лівого кульшового суглоба; саден в ділянці лівої кисті та клубової ділянки. За своїм характером виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми тіла – відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що зумовлюють стійку втрату працездатності не менш ніж на одну третину.
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, 
що водій ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом – автомобілем «LEXUS GX 470», номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги 
п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху, порушення якого знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме:
п. 10.1 - «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
п. 10.9 – «під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки або перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він при необхідності повинен звернутися по допомогу до інших осіб».
Отже, водій ОСОБА_5 , близько 15:26 15 жовтня 2025 року, керуючи транспортним засобом - автомобілем «LEXUS GX 470», номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги пп. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України унаслідок чого пішоходу ОСОБА_4 , спричинено тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що перебуває у причинному зв`язку із наслідками що настали, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України. 

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та показав про скоєння ним кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом. У скоєному щиро кається та просить його суворо не карати. 
У судовому засіданні 17.04.2026 потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що сума моральної та матеріальної шкоди йому відшкодована в повному обсязі, претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_5 не має. Обвинуваченого пробачив. Просив суд призначити ОСОБА_5 мінімальне покарання та не позбавляти права керування транспортними засобами.

За згодою учасників судового провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони в такому разі будуть позбавлені права оскаржувати обставини, які ні ким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, в апеляційному порядку. 
Таким чином суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_7 , а його дії, що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є тяжким злочином.
Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_7 є раніше не судимим, приймає участь в роботі волонтерської організації, що підтверджено відеозаписами, наданими обвинуваченим та дослідженими у судовому за сіданні, має подяку від ГО «Вільне життя» за підтримку мешканців шелтерів, пенсіонерів, внутрішньо переміщених осіб та інших людей, які опинилися у складних життєвих обставинах, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога, психіатра не перебуває. 
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, відшкодування потерпілому моральної та матеріальної шкоди в повному обсязі.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність – правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
Згідно зі ст.65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Ураховуючи всі наведені обставини, наслідки, що настали, особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, наявність кількох пом`якшуючих обставин, ураховуючи думку потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його права керування транспортними засобами, думку прокурора, яка уважала за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд з урахуванням принципу справедливості та невідворотності покарання за вчинене, уважає доцільним призначити обвинуваченому покарання у межах санкції статті КК України за якою кваліфіковані його діяння у вигляді позбавлення волі, без позбавленням права керування транспортними засобами. А оскільки суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, то вважає можливим застосувати до нього положення ст.ст.75,76 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням та поклавши на нього певні обв`язки.
Щодо доцільності призначення додаткового покарання обвинуваченому у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд виходить з того, що злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, є безпосередньо пов`язаним із реалізацією особою права керування транспортними засобами, а тому вчинений із використанням такого права.
Санкція ч.2 ст.286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
З урахуванням роз`яснень зазначених у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 винесеній у справі № 702/301/20, при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за ст.286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Згідно правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 14.09.2023 за результатами розгляду справи № 524/12818/21, санкція ч.2 ст.286 КК України надає суду можливість як призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Указане положення закону має альтернативний характер застосування і це питання, суд вирішує на власний розсуд в залежності від конкретних обставин кримінального провадження, характеру допущених особою порушень вимог Правил дорожнього руху, їх наслідків, тощо.
Таким чином, зважаючи на конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, яке є неумисним, ураховуючи поведінку ОСОБА_7 після вчинення злочину, а саме його активну поведінку направлену на допомогу потерпілому, відшкодування потерпілому моральної та матеріальної шкоди, роботу обвинуваченого у волонтерській організації, яка безпосередньо пов`язана з необхідністю керування ним транспортними засобами, подяку ОСОБА_7 від ГО «Вільне -Життя», ураховуючи сукупність встановлених пом`якшуючих обставин, пост кримінальну поведінку ОСОБА_7 , а саме відсутність відомостей про вчинювані ним будь-які інші порушення, після події ДТП, думку потерпілого, прокурора, суд уважає за можливе не призначати ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Саме таке покарання буде відповідати тяжкості вчиненого правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.
Питання з речовими доказами суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України. 
Оскільки з винесенням вироку суду закінчується судовий розгляд кримінального провадження, одночасно з ухваленням судового рішення, суд вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного в рамках даного кримінального провадження. 
Відповідно до ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення: інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 (дослідження технічного стану транспортних засобів) у розмірі 2228, 50 грн; інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 (дослідження технічного стану транспортних засобів) у розмірі 2228, 50 грн; інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 (дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод) у розмірі 1782, 80 грн; судової авто технічної та фототехнічної експертизи у розмірі 3565, 60 грн; комплексної судової фототехнічної та обставин і механізму ДТП експертизи у розмірі 3565, 60 грн.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовано.
Керуючись статтями 86, 124,368-371, 373-374, 392 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази: 
автомобіль «Lexus GX 470» номерний знак НОМЕР_1 ,який був переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 - залишити у розпорядженні власника ОСОБА_6 ;
1 змив дистильованою водою на 1 марлевий тампоном з внутрішньої поверхні водійської двері автомобіля, який передано на зберігання до камери схову ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області, - знищити;
DVD-R диск з відеозаписами з назвами: «document_5440889335354262607», «document_5440889335354262621», які долучено до матеріалів кримінального провадження – зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Скасувати арешт майна, а саме: транспортного засобу «Lexus GX 470» номерний знак НОМЕР_1 , що був накладений згідно до ухвали Центрального районного суду міста Дніпра від 24.10.2025 року (справа №203/7530/25, провадження №1-кс/0203/4615/25).
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення: інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 (дослідження технічного стану транспортних засобів) у розмірі 2228, 50 грн; інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 (дослідження технічного стану транспортних засобів) у розмірі 2228, 50 грн; інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 (дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод) у розмірі 1782, 80 грн; судової авто технічної та фототехнічної експертизи у розмірі 3565, 60 грн; комплексної судової фототехнічної та обставин і механізму ДТП експертизи у розмірі 3565, 60 грн.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Чечелівський районний суд міста Дніпра.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя           ОСОБА_1