Справа № 420/15706/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткове)

15 червня 2026 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по справі №420/15706/25,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа №420/15706/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – арбітражний керуючий Вербицький Олексій Вікторович про визнання протиправною бездіяльності та дій, визнання протиправним та скасування пункту рішення.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2026 року було частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .
Визнано протиправним та скасовано рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 25.11.2024 року, яке оформлене пунктом 22 порядку денного протоколу засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 25.11.2024 року №9/24, в частині скасування висновків акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого Вербицького О.В. від 07.10.2024 року №42А, складеного Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса), як таких, що не відповідають вимогам законодавства.
В іншій частині заявлених позовних вимог – відмовлено. 
02.06.2026 року до суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про ухвалення додаткового судового рішення по справі №420/15706/25 та стягнення на користь позивача судових витрат пропорційно задоволеним вимогам на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.
03.06.2026 року до суду від представника Міністерства юстиції України та одночасно Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих надійшли заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №420/15706/25, в обґрунтування яких зазначено, що позовна заява, так і всі інші процесуальні документи подані позивачем до суду, підписані та направлені безпосередньо ОСОБА_1 , крім цього, представництво своїх інтересів у судових засіданнях ОСОБА_1 також здійснювала самостійно. Крім того, за твердженням представника відповідача, в матеріалах адміністративної справи не міститься належних доказів на підтвердження сплати ОСОБА_1 витрат на професійну правову допомогу, що свідчить про факт непонесення таких витрат з боку позивача.
Відповідно до положень частини 1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина 3 ст. 252 КАС України).
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши відповідні норми права, суд робить висновок, що клопотання позивача підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно ч.ч.1-4 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року №5076-VI (далі – Закон №5076-VI).
Відповідно до ч.3 ст.4 Закону №5076-VI адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Згідно п.п.1,2, 6 ч.1, ч.2 ст.19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №5076-VI інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Частиною 3 статті 30 Закону №5076-VI встановлено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Крім вищезазначеного закону, Порядок оплати праці адвоката регулюється Правилами адвокатської етики, затверджених 09.06.2017 року з`їздом адвокатів України.
Так відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики - формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту є гонорар.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до частин 4 та 5 статті 134 КАС України, законодавцем запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Так розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Крім того, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 3 статті 141).
Таким чином, у Кодексі адміністративного судочинства закладені критерії оцінки як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі (пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї судової справи, а не іншої справи).
При цьому суд звертає увагу, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та покладається на сторону, яка подає таке клопотання.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було винесене судове рішення у справі, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Згідно позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 24.04.2018 року по справі №814/1258/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості правової допомоги, а не лише з визначенням загальної вартості наданої допомоги. Такий розрахунок може бути відображений у звіті про виконану роботу, розрахунку чи акті здачі-приймання робіт із конкретизацією кожної вчиненої процесуальної дії.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 (як клієнтом) та Шалько Олександрою Андріївною (як адвокатом) (далі – сторони) було укладено Договір про надання правничої допомоги від 08.05.2025 року (далі – Договір), за п.п.1.1 п.1 якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання складання та погодження з клієнтом проекту позовної заяви про оскарження дій, бездіяльності та рішень Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, а також інших процесуальних документів та заяв по суті справи, та надавати інші види професійної правничої допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим Договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання професійної правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання адвокатом Договору, на умовах, передбачених у Договорі, а саме:
1) визнання протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України та Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих щодо ненадання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 13.02.2025 року;
2) визнання протиправними дії Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих щодо скасування висновків акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого Вербицького О.В. від 07.10.2024 року №42А, складеного Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса);
3) визнання протиправним та скасувати пункт двадцять другий порядку денного Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 25.11.2024 року, яке оформлене протоколом засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, відповідно до якого скасовано висновки акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого Вербицького О.В. від 07.10.2024 року №42А, складеного Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса).
За п.п.4.1 п.4 Договору розмір гонорару за цим Договором складає 20 000,00 грн.
На підставі вищевказаного Договору було складено Акт прийому-передачі №1 наданих послуг від 20.05.2025 року (далі – Акт).
За п.2 Акту вбачається, що сторони підтверджують, що адвокатом послуги виконані вчасно та в повному обсязі, в наступному об`ємі (деталізований опис наданих послуг):
1) правовий аналіз наданих клієнтом документів та погодження з клієнтом правових підстав позовної заяви - 1 год.;
2) аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень з метою відшукання практик и Верховного суду з релевантних правових питань - 1 год.;
3) складено та погоджено з клієнтом позовну заяву про визнання протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України та Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих щодо ненадання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 13.02.2025 року; визнання протиправними дії Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих щодо скасування висновків акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого Вербицького О.В. від 07.10.2024 року №42А, складеного Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса); визнання протиправним та скасувати пункт двадцять другий порядку денного Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 25.11.2024 року, яке оформлене протоколом засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, відповідно до якого скасовано висновки акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого Вербицького О.В. від 07.10.2024 №42А, складеного Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) - 8 год.
За п.3 Акту вартість наданих послуг склала всього 20 000,00 грн.
Аналізуючи вищевказані матеріали адміністративної справи суд зазначає, що всі процесуальні документи по справі №420/15706/25 були надані до суду виключно позивачем. Крім того, позивач особисто брала участь у всіх судових засіданнях по справі №420/15706/25, втім, адвокат Шалько О.А. участі у судових засіданнях по даній справі не брала.
При цьому, суд допускає той факт, що адвокат Шалько О.А. могла надавати правовий аналіз наданих ОСОБА_1 документів до суду та погоджувати із позивачем правову позицію в межах спірних правовідносин. Крім того, враховуючи принцип свободи договору, суд не ставить під сумнів той факт, що сторони договору про надання правової допомоги погодили саме такий розмір гонорару, який заявлено позивачем до стягнення з відповідача, однак суд не погоджується з його розміром в межах розгляду питання щодо розподілу суми цього гонорару, як судових витрат у справі.
Аналогічний правова позиція була висловлена П`ятим апеляційним адміністративним судом у постанові від 16.09.2025 по справі №420/34151/24.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати їх за критерієм розумності таких витрат, їх співмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для сторони справи. З урахуванням наведеного вище суд зазначає, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Виходячи з наведеного суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання позивача в частині стягнення судових витрат на правову допомогу з Міністерства юстиції України у розмірі 3 328,00 грн.
В іншій частині клопотання позивача про стягнення судових витрат на правову допомогу суд вважає за необхідне відмовити з-за вищевикладених обставин.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 2 906,88 грн., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору від 20.05.2025 року (т.1 а.с.25).
Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача (однієї основної позовної вимоги немайнового характеру), суд вважає необхідним стягнути на її користь суму сплаченого судового збору у розмірі 968,96 грн. з Міністерства юстиції України за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень відповідно до кількості задоволених позовних вимог.
Керуючись приписами ст.ст. 5, 6-11, 72, 73, 77, 132, 134, 139, 143, 241, 243, 248, 252, 255, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Заяву позивача – задовольнити частково.
Стягнути з Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 00015622) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 328,00 грн.
Стягнути з Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 00015622) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 968,96 грн. 
Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України. 

Головуючий суддя Білостоцький О.В.