Справа № 204/2035/26 
Провадження № 2/204/2532/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року      м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого – судді     Черкез Д.Л.,
за участю секретаря судового засідання   Борсук А.С.,
позивача         ОСОБА_1 ,
відповідача     ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту перебування дитини на утриманні, припинення стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

 
06 березня 2026 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог: встановити факт перебування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його утриманні; припинити стягнення аліментів на утримання дитини  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються з нього на користь відповідача на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2022 року; звільнити від сплати аліментів на утримання дитини  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються з нього на користь відповідача на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2022 року. В обґрунтування позову вказує на те, що з 18 жовтня 2003 року він знаходився з відповідачем у шлюбі, який у 2022 році було розірвано згідно рішення суду. Від шлюбу в них народилась дитина – донька  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно рішення суду від 18 травня 2022 року по справі № 204/5984/21 з позивача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09 серпня 2021 року. Позивач зазначив, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 залишився проживати у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю дитиною та відповідачем, проте одночасно з цим, за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2022 року по справі № 204/5984/21 позивач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання доньки на користь відповідача. Фактично, дитина перебуває на його повному утриманні та проживає разом з ним як платником аліментів у одній квартирі. Однак, при цьому, він сплачує аліменти на користь відповідача, яка використовує аліменти не тільки на утримання дитини, а також на свої утримання. Враховуючи наведене, оскільки дитина проживала та продовжує проживати разом з позивачем, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
30 березня 2026 року від відповідача до суду надійшов відзив на позову заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі з огляду на наступне. В обґрунтування заперечень відповідач зазначила, що порушені принципи рівності та змагальності сторін, оскільки позивач отримує 2-чи на місяць (аванс та заробітну плату + доплати за звання, за вислугу років тощо) + військові виплати, по віку можуть бути ще пенсійні виплати, отже позивач має дохід як на своє існування так і на аліменти на дитину. З даних доходів він може собі дозволити оплатити послуги правничої допомоги, оплатити витрати на збір доказів по справі (транспортні витрати, поштові послуги, роздруківка позовних заяв з додатками, тощо), оплатити судовий збір, у той час відповідач таких доходів не має з 2016 року і по теперішній час. Дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ще не достигла 18-річного віку, вона перебуває в періоді зростання, тому одяг та взуття їй потрібно оновлювати щоквартально, але відповідач фінансово вже вижата за критичною межею, та не зважаючи на все, намагається дбати про зовнішній вигляд дитини по сезону. Крім того, дитина потребує додаткових витрат, які можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Саме в таких випадках відповідач і зверталась до свого чоловіка ОСОБА_1 за коштами на утримання дитини, а деякі витрати на дитину здійснюються ним самим з його ініціативи. Відповідач зазначила, що вони як батьки (і мати і батько) проживають разом з спільною донькою в одній спільній квартирі, але більше часу з донькою проводить саме відповідач як мати, виконує її побутові потреби (готування їжі, прання, прасування, прибирання, допомога з навчанням, лікування як амбулаторно так і в стаціонарі за призначеннями лікарів) супровід в музичну школу, в Арт – студію з малювання, прогулянки містом, купівля одягу та взуття, інколи відвідування закладів дозвілля, батько по будням на роботі, а по вихідним або невідомо де, або у своєї матері, та в деякі вихідні дні може присвятити свій час дитині. Дитина утримується не тільки з доходів позивача ОСОБА_1 , а й з кредитних коштів, які відповідач вимушена брати, та з коштів їхніх матерів пенсіонерок, які вони пересилають на утримання відповідача та спільної дитини, з невірно призначеної соціальної допомоги на дитину. Відповідач зазначає, що твердження позивача про самостійне утримання ним спільної дитини не відповідають дійсності. Як вказує відповідач, їх спільна донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із обома батьками в одній квартирі. За твердженням відповідача, весь час вона забезпечує дитину всім необхідним: харчуванням, одягом, житлом та іншими потребами. Натомість позивач не бере належної участі в утриманні дитини у будні дні у зв`язку з перебуванням на роботі, а у частині вихідних днів часто відсутній за місцем проживання. Відповідач також зазначає, що аліменти, які сплачуються позивачем, фактично є єдиним регулярним грошовим внеском на утримання дитини. Також зазначила, що отримання аліментів є необхідним для покриття витрат на навчання, придбання навчальних матеріалів, проживання, годування, оплату мобільного зв`язку та інтернету, одяг, взуття по сезону, закупівлю засобів гігієни та миючих, чистящих та пральних засобів, а припинення цих виплат порушить права дитини. Щодо висновку від 20 січня 2026 року за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання коштів аліментів на дитину Управління служби у справах дітей Центральної адміністрації Дніпропетровської міської ради зазначила про те, даний висновок не відповідає реальним обставинам. З урахуванням викладеного просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
06 квітня 2026 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідач не надала доказів того, що саме вона на теперішній час здебільшого забезпечує дитину або того, що дитина знаходилась повністю на її утриманні. Крім того, вважає, що відповідач не спростовує викладені у позовній заяві факти, що на теперішній час на постійній основі дитина позивача - ОСОБА_3 постійно проживає разом з позивачем в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
30 квітня 2026 року позивач надав до суду заяву про часткову відмову від позовних вимог, розглянувши яку суд ухвалив прийняти відмови позивача від частини позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 41 019,36 грн.
20 травня 2026 року від позивача до суду надійшли письмові пояснення в яких зазначено, що відповідач, яка є працездатною та дієздатною, отримуючи відраховані аліменти, взагалі не витрачає особистих самостійно зароблених коштів на утримання доньки та фактично не виконує свій батьківський обов`язок. На думку позивача доводи, аргументи та висновки, що підтверджують його позицію, не були спростовані відповідачем.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.
Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та просила відмовити у задоволенні в повному обсязі.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Загальний порядок здійснення сімейних прав та виконання сімейних обов`язків закріплено у статтях 14, 15 СК України.
Сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.
Судом встановлено, що з 18 жовтня 2003 року позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2022 року по справі № 204/5908/21 (т. 2, а.с. 97).
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2022 року по справі № 204/5908/21 залишено без змін (т. 2, а.с. 98-99).
Таким чином, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2022 року по справі № 204/5908/21 набрало законної сили 03 серпня 2022 року.
Від подружнього життя у сторін народилась спільна дитина - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке видано Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (т. 3, а.с. 40).
Згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2022 року по справі № 204/5984/21 з позивача на користь відповідача були стягнуті аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 09 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (т. 2, а.с. 104-107).
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 вересня 2022 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2022 року по справі № 204/5984/21 залишено без змін (т. 2, а.с. 108-110).
Таким чином, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2022 року по справі № 204/5984/21 набрало законної сили 12 вересня 2022 року.
На підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2022 року по справі № 204/5984/21, 03 червня 2024 року було видано виконавчий лист (т. 2, а.с. 115).
Постановою державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) М`ясоїдом О.І. від 26 червня 2024 року було відкрито виконавче провадження № 75348380 (т. 2, а.с. 117). 
Як вбачається з довідки складеної начальником відділу Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 12 листопада 2025 року № 345626/21 (т. 3, а.с. 50), за вказаним виконавчим провадженням у боржника ОСОБА_1 станом на 01 листопада 2025 року відсутня заборгованість зі сплати аліментів, що також підтверджується розрахунком заборгованості згідно виконавчого листа № 204/5984/21 від 03 червня 2024 року у виконавчому провадженні № 75348380, складеного заступником начальника відділу Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), згідно якого станом на 01 грудня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів на утримання дитини становить 0,01 грн. (т. 3, а.с. 51).
За змістом ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Відповідно до приписів частини першої та другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Звернувшись до суду позивач в обгрунтування позову зазначив, що після розірвання шлюбу і на час ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів, дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як проживала разом з ним, так і продовжує проживати і на теперішній час, позивач належно та добровільно виконує свій батьківський обов?язок щодо утримання своєї дитини, тому просив встановити факт перебування дитини на його утриманні та припинити стягнення аліментів.
Судом встановлено та визнавалась сторонами, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із батьком – позивачем по справі, та матір`ю – відповідачем по справі за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається з довідки про місце проживання від 14 лютого 2026 року, яка видана головою ОСББ «Каверіна 1» Трубіциною Н.М., ОСОБА_1 з 17 липня 2018 року фактично проживає разом з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , згідно державної реєстрації місця проживання (т. 3, а.с. 43).
Також суд враховує, що відповідачем визнавались обставини щодо утримання відповідачем спільної дитини та його участь у вихованні та спілкуванні з дитиною у вільний від роботи час.
Факту участі ОСОБА_1 в утриманні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується копіями платіжних інструкцій та квитанцій щодо переказу Єрашовим П.О. на рахунок ОСОБА_2 додаткових аліментів на утримання доньки та грошових коштів для її особистих потреб (т. 1, а.с. 42- 96).
Крім того, даний факт підтверджується також:
копіями фіскальних чеків про покупки продуктів харчування (т. 1, а.с. 98-139; 141; 152);
копіями платіжних інструкцій про переказ грошових коштів на покупки продуктів харчування (т. 1, а.с. 142-150);
копіями платіжних інструкцій про оплату мобільного зв`язку (т. 1, а.с. 154-161);
копіями платіжних інструкцій про переказ грошових коштів на лікування (т. 1, а.с. 163-165);
копіями фіскальних чеків про покупки ліків (т. 1, а.с. 166; 168; 170; 172; 174; 176; 178-179);
копіями платіжних інструкцій та фіскальних чеків про покупки одягу та особистих речей для дитини (т. 1, а.с. 181-183; 185);
копіями платіжних інструкцій про переказ грошових коштів на розваги дитини (т. 1, а.с. 197; 203-204, 209; 247-248; т. 2, а.с. 2; 36-37) та оплати подарунків (т. 1, а.с. 212; 215-218; 220); 
копіями платіжних інструкцій про переказ грошових коштів на ремонт комп`ютера та смартфону дитини (т. 1, а.с. 223-224);
копіями фіскальних чеків про покупки канцелярських та побутових товарів для дитини (т. 1, а.с. 230-231; 233);
копією платіжної інструкції про переказ грошових коштів на покупки канцелярських товарів (т. 1, а.с. 232).
копіями платіжних інструкцій про переказ грошових коштів на оплату гуртків (т. 2, а.с. 9; 11; 22-23; 25-26; 29)
Факт участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною підтверджується фотокартками, на яких зафіксовано позивача разом із дитиною під час проведення спільного дозвілля та наявних в матеріалах справи відеодоказів зі спільного відпочинку та розваг дитини (т. 1, а.с.190-191; 201-202; 206-207; 235-237; 241).
Проаналізувавши наявні в матеріалах справи доказиу їх сукупності та приймаючи до уваги визнання сторонами відповідних обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт перебування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його утриманні, отже заявлені позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Оцінюючи у сукупності усі інші докази надані позивачем в обґрунтування своїх вимог, суд до уваги їх не бере та відхиляє, оскільки вони не містять інформації щодо предмета доказування.
Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За правилами ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Отже, припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, не витрачає отримувані ним аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів, в даному випадку матері. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.
Судом встановлено, що 20 січня 2026 року уповноваженими представниками Центральної адміністрації ДМР було проведено інспекційне відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В результаті перевірки комісією було встановлено, що розмір аліментів які стягується з батька на утримання дитини - перевищує два прожиткових мінімуми на дитину відповідного віку.
Згідно звіту про здійсненні відрахування та виплати з заробітної плати позивача ОСОБА_1 за період з жовтня 2024 року по листопад 2025 року (14 місяців) з доходу позивача було утримано аліментів у загальному розмірі 140 462,00 грн. (т. 3, а.с. 47). Тобто, в середньому на місяць розмір аліментів дорівнював 10 033,00 грн. (140 462,00 / 14 місяців = 10 033,00 грн.).
Розмір прожиткового мінімуму на дитину від 6 до 18 років становив: 
у 2025 році - 3 196,00 грн. (2 розміри прожиткового мінімуму для дитини дорівнює 6 392,00 грн.);
у 2026 році 3 512,00 грн. (2 розміри прожиткового мінімуму для дитини дорівнює 7 024,00 грн.).
Згідно ж висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачення аліментів на дитину, затвердженого 30 січня 2026 року заступником начальника управління-служби у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, одержувач аліментів забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких не становить понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку (т. 3, а.с. 53).
Тобто, відповідач отримуючи аліменти на утримання дитини у розмірі в середньому 10 033,00 грн. на місяць, забезпечує потреби дитини у розмірі, який був меншим 6 392,00 грн. у 2025 році, та у розмірі, який був меншим 7 024,00 грн. у 2026 році.
Враховуючи наведене слід дійти висновку, що відповідач ОСОБА_2 отримуючи від позивача аліменти у розмірі який перевищує два прожиткових мінімуми на дитину відповідного віку, забезпечує потреби дитини у розмірі меншому двох прожиткових мінімуми, що свідчить про недоотримання дитиною частини аліментів, власником яких вона є в силу приписів ст. 179 СК України, та витрачання частини аліментів їх одержувачем не на утримання дитини.
Надаючи оцінку запереченням відповідача щодо незгоди з зазначеним висновком та помилковості наведених у ньому обставин, суд до уваги їх не бере та відхиляє, оскільки на підтвердження наведених заперечень відповідачем не надано суду жодних доказів, та усі заперечення відповідача зводяться виключно до припущень.
Однак, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При розгляді даної справи суд виходить з того, що в обґрунтування заперечень проти позову, відповідачем не надано суду жодного належного, допустимого та переконливого доказу. Усі заперечення відповідача зводяться лише до його незгоди з припиненням стягнення аліментів. При цьому, обов`язок доведення перед судом переконливості своєї позиції покладається у рівній мірі як на позивача так і на відповідача. 
Саме тому, оцінюючи у сукупності наявні в матеріалах справи докази та повідомлені сторонами суду обставини, суд вважає переконливішою позицію позивача, оскільки вона підтверджена відповідним доказами, в той час як позиція відповідача ґрунтується виключно на запереченнях та припущеннях, та не підтверджена відповідними засобами доказування.
Надаючи оцінку у сукупності наведеним відповідачем запереченням та долученим до відзиву письмовим матеріалам суд до уваги їх не бере, оскільки вони є неналежними, не містять жодної інформації щодо предмета доказування по справі. 
Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, зокрема припинення правовідношення, а також визнання його недійсним, скасування.
Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення у справі, а саме з одержувачем аліментів чи з їх платником.
При вирішенні спору суд виходить з того, що за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Крім того, вирішуючи позовні вимоги про звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дітей), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина.
Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні приписів Сімейного кодексу України та ст. 273 ЦПК України, може бути підставою для звільнення від сплати аліментів платника аліментів. 
Як встановлено судом, донька сторін  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із батьком – позивачем у справі та матір`ю – відповідачем у справі, при цьому перебуває на утриманні позивача, у зв`язку з чим суд вважає, що відбулася зміна обставини, які впливають на можливість подальшого стягнення аліментів на користь відповідача.
Оскільки у судовому засіданні встановлено, що малолітня дитина сторін тривалий час проживає з обома батьками за однією адресою, а також враховуючи визнання відповідачем факту спільного проживання сторін разом із дитиною, суд дійшов висновку, що обставини, які були підставою для стягнення аліментів на користь відповідача, змінилися, у зв`язку з чим наявні підстави для припинення стягнення аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2022 року у справі № 204/5984/21, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про звільнення позивача від сплати аліментів на утримання дитини  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються з нього на користь відповідача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення, оскільки вони є тотожними до позовних вимог про припинення стягнення аліментів на утримання дитини  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які задоволені судом в межах розгляду даної справи.
Оцінюючи у сукупності усі інші докази та аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими та безпідставними.
Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги  ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
На підставі ст.ст. 14, 15, 141, 180, 181, 273 СК України, керуючись ст.ст. 4, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, - 
В И Р І Ш И В: 

 
Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту перебування дитини на утриманні, припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати аліментів – задовольнити частково.
Встановити факт перебування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП – НОМЕР_2 .
Припинити стягнення з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП – НОМЕР_2 , аліментів на утримання дитини  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються з нього на користь  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП – НОМЕР_3 , на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2022 року по справі № 204/5984/21, виконавче провадження № 75348380 від 26 червня 2024 року.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Суддя Д.Л. Черкез