ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року	Львів	Справа № 300/3440/25 пров. № А/857/32903/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого судді Кузьмича С. М.,
суддів Курильця А.Р., Мікули О.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року (ухвалене головуючим – суддею Могила А.Б. у м. Івано-Франківськ) у справі № 300/3440/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії із зарахуванням стажу в подвійному розмір,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не зарахування до стажу період роботи з 01.04.2004 по 06.11.2019 у Комунальному некомерційному підприємстві «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» в подвійному розмірі згідно зі статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії із зарахуванням до стажу роботи період з 01.04.2004 по 06.11.2019 у Комунальному некомерційному підприємстві «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» в подвійному розмірі згідно зі статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Тому, період її роботи з 01.04.2004 по 06.11.2019 у Комунальному некомерційному підприємстві «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» повинен зараховуватися до стажу роботи у подвійному розмірі.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 16.04.2025 №926160814492 про відмову в проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести з 01.04.2025 перерахунок пенсії ОСОБА_1 із врахуванням до її страхового стажу періоду роботи в Комунальному некомерційному підприємстві «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» з 01.01.2004 по 06.11.2019 в подвійному розмірі згідно зі статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та виплату пенсії. В задоволенні позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовлено.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що стаж роботи позивача в Комунальному некомерційному підприємстві «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради"» з 01.01.2004 по 06.11.2019 повинен зараховуватися у подвійному розмірі, а тому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправно не враховано вказаний стаж у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Разом з цим, суд виснував, що дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Оскільки апеляційну скаргу подану на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 з 22.01.2013 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.44).
Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою від 09.04.2025 про зарахування стажу у подвійному розмірі згідно з поданою довідкою відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.124).
Органом, який розглядав подану заяву, за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області рішенням від 16.04.2025 №926160814492 відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення". При цьому, згідно з наданою довідкою №5223 від 28.03.2025 про стаж роботи з 10.04.1998 по 06.11.2019, зараховано у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період роботи з 10.04.1998 по 31.12.2003 (а.с.114). 
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулася із даним позов до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно з положеннями статті 4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, одним з видів загальнообов`язкового державного соціального страхування є пенсійне страхування. При цьому відносини, що виникають за цим видом соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ. 
Водночас, у пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.
За приписами пунктів 1, 6 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду регулюють Закони України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон №1788-ХІІ) та від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-IV).
Згідно пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом. 
За правилами частини 4 статті 24 цього Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону №1788-XII, в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в тому числі щодо пільг по обчисленню стажу) діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.
Відповідно до статті 60 Закону №1788-XII робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 31.08.1982 позивач з 10.04.1998 згідно з наказом №28-к від 10.04.1998 прийнята на роботу у Івано-Франківську обласну державну психіатричну клінічну лікарню №1 (з 07.10.2011 реорганізовано у Івано-Франківську обласну психоневрологічну клінічну лікарню №1), а 06.11.2019 відповідно до наказу №90-к від 06.11.2019 звільнена з роботи (а.с.4 на звороті).
Суд зазначає, що трудова книжка містить всі необхідні записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази на підставі яких ОСОБА_1 була прийнята на таку роботу.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 №1489-III заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.
Так, згідно з довідкою від 28.03.2025 №5223 Комунального некомерційного підприємства "Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради", ОСОБА_1 працювала в Обласній психіатричній лікарні №1 на посаді молодшої медичної сестри (палатної) сомато-психіатричного відділення №3 з 10.04.1998 (наказ №28-к від 10.04.1998) по 06.11.2019 (наказ №90-к від 06.11.2019). Робота за вказаний період дає право відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зарахувати стаж роботи у подвійному розмірі (а.с.10; 115).
Як встановлено судом, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області не зараховано до страхового стажу позивача період її роботи з 01.01.2004 по 06.11.2019 у подвійному розмірі, оскільки відсутня правова норма в Законі №1058-IV та відсутній обов`язок враховувати статтю 60 Закону №1788-XII для обрахунку стажу з 01.01.2004.
Суд враховує вимоги пункту 4 статті 24 Закону №1058-IV згідно з якими періоди трудової діяльності до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Крім того, редакція статті 60 Закону №1788-XII є чинною на теперішній час, а стаття 24 Закону №1058-IV не скасовує статтю 60 Закону №1788-XII та не зупиняє її дію.
Разом з цим, суд констатує, що за правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вказані періоди роботи позивача у психіатричному закладі охорони здоров`я підлягають зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 04.12.2019 у справі № 689/872/17, від 20.04.2022 у справі № 214/3705/17, від 27.04.2023 у справі № 160/14078/22, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються судом апеляційної інстанції під час вирішення цього спору. 
Враховуючи наведені вище законодавчі норми та встановленні обставини справи, суд зазначає, що стаж роботи позивача в Комунальному некомерційному підприємстві «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» з 01.01.2004 по 06.11.2019 повинен зараховуватися у подвійному розмірі, а тому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправно не враховано вказаний стаж у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Крім цього, у даній справі, територіальним органом Пенсійного фонду України щодо розгляду заяви позивача від 09.04.2025 за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, рішенням якого відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.
Відтак, дії зобов`язального характеру, як виснував суд першої інстанції, має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Така позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 08.02.2024 по справі №500/1216/23 (провадження №К/990/37966/23).
Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року у справі № 300/3440/25– без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула