Справа № 420/7416/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін) ( АДРЕСА_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін) за результатом якого позивач просить: 
визнати протиправною бездіяльність Військової частини № НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ) компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану», та вказаної в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2026р. у справі №420/31045/2024 за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі;
зобов`язати військову частину № НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ) компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану», та вказаної в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2026р. у справі №420/31045/2024 за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що бездіяльність Відповідача щодо невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати додаткової винагороди, є протиправною. Просить позов задовольнити.
Ухвалою суду від 23 березня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини. 
Судом встановлено, що Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить військову службу у Державній прикордонній службі України; до 19.07.2024 року проходив службу у НОМЕР_5 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України на посаді - старший офіцер (старший оперуповноважений) прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.
Згідно з витягом з наказу начальника НОМЕР_5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України №511-ОС від 20.07.2024 року, капітана ОСОБА_2 (П-008014), старшого офіцера (старшого оперуповноваженого) прикордонного оперативно- розшукового відділу (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_5 прикордонного загону, який вибуває для подальшого проходження служби y розпорядження НОМЕР_6 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, з 19 липня 2024 року звільнено з посади, виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення НОМЕР_5 прикордонного загону.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 ( НОМЕР_5 прикордонний загін) та брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебував безпосередньо в районах ведення (здійснення) у період здійснення зазначених заходів та виконував бойові (спеціальні) завдання, а саме під час виконання бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом), у тому числі зведеним) Державної прикордонної служби України першого ешелону оборони по батальйону включно в операційній зоні оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Сил оборони держави.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.11.2025р. у справі №420/31045/24 було частково позов ОСОБА_1 до Відповідача, суд вирішив визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_5 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період 5 календарних днів в березні 2023 року та 2 календарних днів в червні 2023 року, згідно з довідкою від 13.12.2024 року № 10/60600/24-Вн, складеною за підписом в.о. начальника НОМЕР_5 прикордонного загону, додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), відповідно до постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»; зобов`язати НОМЕР_5 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 за період 5 календарних днів в березні 2023 року та 2 календарних днів в червні 2023 року, згідно з довідкою від 13.12.2024 року № 10/60600/24-Вн, складеною за підписом в.о. начальника НОМЕР_5 прикордонного загону, додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), відповідно до постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням раніше виплачених сум; в іншій частині позовних вимог – відмовити.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2026р. у справі №420/31045/24, апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено, суд постановив Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.11.2025 року у справі №420/31045/24 скасувати в частині щодо відмови у задоволенні позовних вимог; прийняти в цій частині по справі №420/31045/24 нове судове рішення; визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_5 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 08.02.2023 року по 03.03.2023 року, з 04.03.2023 року по 08.03.2023 року, з 09.03.2023 року по 15.03.2023 року, з 16.03.2023 року по 24.05.2023 року, з 25.05.2023 року по 31.08.2023 року, з 01.09.2023 року по 02.10.2023 року, з 03.10.2023 року по 06.10.2023 року, з 07.10.2023 року по 05.11.2023 року, з 19.11.2023 року по 03.12.2023 року, з 04.12.2023 року по 18.12.2023 року, з 19.12.2023 року по 13.02.2024 року, з 14.02.2024 року по 31.03.2024 року, з 01.04.2024 року по 07.04.2024 року, з 26.04.2024 року по 06.06.2024 року , 07.06.2024 року, з 08.06.2024 року по 14.06.2024 року, з 17.06.2024 року по 19.06.2024 року , 20.06.2024 року, з 21.06.2024 року по 19.07.2024 року, додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»; зобов`язати НОМЕР_5 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 за період з 08.02.2023 року по 03.03.2023 року, з 04.03.2023 року по 08.03.2023 року, з 09.03.2023 року по 15.03.2023 року, з 16.03.2023 року по 24.05.2023 року, з 25.05.2023 року по 31.08.2023 року, з 01.09.2023 року по 02.10.2023 року, з 03.10.2023 року по 06.10.2023 року, з 07.10.2023 року по 05.11.2023 року, з 19.11.2023 року по 03.12.2023 року, з 04.12.2023 року по 18.12.2023 року, з 19.12.2023 року по 13.02.2024 року, з 14.02.2024 року по 31.03.2024 року, з 01.04.2024 року по 07.04.2024 року, з 26.04.2024 року по 06.06.2024 року , 07.06.2024 року, з 08.06.2024 року по 14.06.2024 року, з 17.06.2024 року по 19.06.2024 року , 20.06.2024 року, з 21.06.2024 року по 19.07.2024 року, додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.11.2025 року у справі № 420/31045/24 – залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
На виконання Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2026р. у справі №420/31045/24 відповідачем 29.01.2026 року виплачено позивачеві кошти в сумі 184 386,39 грн. та 06.03.2026 року виплачено позивачеві кошти в сумі 940 118,20 грн.
Позивач вважаючи, що має право на отримання компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, оскільки фактична виплата грошового забезпечення відбулася із затримкою виплати доходу один і більше календарних місяців звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи юридичну оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.
Згідно зі статтями 1- 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон №2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.
Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Тобто, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів; 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини, так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).
З метою реалізації Закону №2050-ІІІ Кабінет Міністрів України 21.02.2001 прийняв постанову №159, якою затвердив Порядок №159.
В силу приписів пункту 1 Порядку №159 його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року (пункт 2 Порядку №159).
Детальний перелік грошових доходів, що підлягають компенсації, наведено у пункті 3 Порядку №159, яким встановлено, що компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.
Відтак, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані.
Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
При цьому, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1 - 3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми попередньо нараховані, але не виплачені.
Зі змісту статті 1 Закону №2050-ІІІ слідує, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події) як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.
У пункті 4 Порядку №159 прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 14.05.2020 у справі №816/379/16, від 30.09.2020 у справі №280/676/19, від 13.09.2021 у справі №639/3140/17, від 15.10.2020 у справі №240/11882/19 та від 29.04.2021 у справі №240/6583/20.
Як встановив суд, фактична виплата додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» відбулась лише 06.03.2026 року на виконання Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2026р. у справі №420/31045/24.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та виплати позивачеві компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану», яка була йому нарахована та виплачена на підставі Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2026р. у справі №420/31045/24.
Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану», починаючи з 19 липня 2024 року – моменту звільнення по день фактичної виплати грошового забезпечення, а саме 06.03.2026 року.
Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).
За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Викладене свідчить про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, а також звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір", підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін) ( АДРЕСА_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану», яка нарахована та виплачена на підставі Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2026р. у справі №420/31045/24.
Зобов`язати Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін) ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану», з 19 липня 2024 року – моменту звільнення по день фактичної виплати грошового забезпечення, а саме 06 березня 2026 року.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст.295 КАС України.
Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст.255 КАС України. 

Суддя К.С. Єфіменко