Справа №295/12291/25
Категорія 38
2/295/1853/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.03.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі
Головуючої судді Воробйової Т.А.,
за участю секретаря судового засідання Ходоровської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні 
у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс» 
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати, загальний розмір яких становить 109373,10 грн, з яких 83935,85 грн - інфляційні, 25437,25 грн - 3% річних. 
В обґрунтування вимог позову вказано, що 03.04.2008 між ВАТ КБ «Надра» (найменування у подальшому було змінено на ПАТ КБ «Надра») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №11-10/МК/2008-980. Згідно з умовами п.п. 1.1., п.п. 1.3. п.1 кредитного договору банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 195000,00 грн строком до 03.04.2013. Проте, грошові кошти, у встановлений кредитним договором строк, позичальником не були повернуті/сплачені на користь банку, що стало підставою для звернення ВАТ КБ «Надра» до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача. Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 14.12.2010 по цивільній справі №2-3555/2010 за позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору, позов ВАТ КБ «НАДРА» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість по кредитному договору у розмірі 165794,52 грн (заборгованість по тілу), заборгованість по відсоткам 7296,38 грн. Всього 173090,90 грн. Заборгованість, яка була визначена і встановлена до стягнення на користь банку згідно із судовим рішенням, не була повернута/не сплачена відповідачем, а отже має місце тривале порушення зобов`язання з повернення кредитору грошових коштів за судовим рішенням.15.07.2020 між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ПАТ «КБ «Надра» було укладено договір №GL48N718070_I_1 про відступлення прав вимоги та додаток до вказаного договору, які передбачали відступлення банком прав на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» за кредитним договором. 20.07.2020 між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «ФК «Факторінгс» було укладено договір №20/07/2020 про відступлення прав вимоги, а також додаток №3 до договору відступлення прав вимоги. На підставі вказаного вище договору про відступлення прав вимоги та додатку №3 до нього, відбулось відступлення прав за кредитним договором. Згідно із п. 2 зазначеного договору про відступлення прав ТОВ «ФК «Факторінгс», як новий кредитор, набув право вимоги до відповідача щодо сплати грошових коштів, вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 ЦК України тощо. Таким чином, з 20.07.2020 новим кредитором відносно відповідача є ТОВ «ФК «Факторінгс». Станом на дату подання цього позову, відповідач не виконав судове рішення та грошові кошти не повернув. Заборгованість відповідача у розмірі 173090,90 грн дотепер залишається непогашеною, у зв`язку із чим ТОВ «ФК «Факторінгс» має право на нарахування інфляційних втрат та 3% річних, що є особливою мірою відповідальності відповідача за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 16.10.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, надано сторонам строк для подання заяв по суті справи.
Інших заяв по суті справи до суду не надійшло.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, у матеріалах справи міститься заява представника позивача ОСОБА_2 про проведення судового засідання без її участі, відповідно до змісту якої позивач позов підтримує та просить задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі наявних матеріалів справи.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 03.04.2008 між ВАТ КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №11-10/МК/2008-980 (а.с. 11).
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14.12.2010 у справі №2-3555/2010 розірвано кредитний договір №11-10/МК/2008-980 від 03.04.2008, укладений між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 ; стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ВАТ КБ «Надра» в особі Житомирського регіонального управляння заборгованість по кредитному договору 165794,52 грн заборгованість по тілу кредиту, 7296,38 грн заборгованість по відсотках, 100,00 грн пені (а.с. 12-13).
15.07.2020 між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ПАТ «КБ «Надра» було укладено договір №GL48N718070_I_1 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., зареєстрований у реєстрі за №834, та реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, до вказаного договору, які передбачали відступлення банком прав на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» за кредитним договором №11-10/МК/2008-980 від 03.04.2008, укладеним між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 (а.с.14-21).
20.07.2020 між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «ФК «Факторінгс» було укладено договір №20/07/2020 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., зареєстрованого у реєстрі за №852, та додаток №3 до договору №20/07/2020 від 20.07.2020, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Факторінгс» перейшло право вимоги за кредитним договором №11-10/МК/2008-980 від 03.04.2008, укладеним між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 (а.с. 22-31).
Станом на день звернення ТОВ «ФК «Факторінгс» до суду з даним позовом, рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14.12.2010 у справі №2-3555/2010 про стягнення заборгованості за кредитним договором відповідачем не виконано та з цих підстав позивач здійснив нарахування 3% та сум інфляційних втрат за період з 02.04.2017 по 23.02.2022 включно за приписами ч.2 ст.625 ЦК України, загальний розмір яких становить 109373,10 грн, з яких 83935,85 грн - інфляційні, 25437,25 грн - 3% річних (а.с. 10).
Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків наведені в частині другій статті 11 ЦК України, серед яких законодавець розрізняє: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (частина п`ята статті 11 ЦК України). Тобто на підставі рішення суду цивільні права та обов`язки можуть виникати лише в конкретних випадках, визначених актами цивільного законодавства. Водночас, за загальним правилом, цивільні права та обов`язки виникають з юридичних фактів, найпоширенішими з яких є правочини.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За змістом статей 524, 533, 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Такі висновки викладено у постановах ВП ВС від 11.04.2018 у справі №758/1303/15 та від 16.05.2018 у справі №686/21962/15.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
У главі 50 ЦК України визначено підстави припинення зобов`язання, а в частині першій статті 598 цієї глави обумовлено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов`язання визначені, зокрема, в статтях 599, 600, 601, 604609 ЦК України.
За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.
Загальні підходи до визначення змісту порушення зобов`язань містяться в статті 610 ЦК України, відповідно до якої порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті 615 ЦК України).
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові ВП ВС від 16.01.2019 у справі №373/2054/16.
У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанова ВП ВС від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц).
За загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до його ухвалення, але не породжує такого зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду.
Водночас, за правовим висновком ВП ВС, який викладений у постанові від 11.02.2026 у справі №754/511/23 щодо застосування приписів ч.2 ст.625 ЦК України вказано, що зобов`язання зі сплати боргу, яке засвідчене судовим рішенням про його примусове стягнення, строк пред`явлення виконання за яким пропущено і в поновленні такого строку суд відмовив, а можливість його виконання втрачена, не може вважатися припиненим у матеріально-правовому сенсі. Тобто таке зобов`язання вважається тим зобов`язанням, вимоги за яким хоч і позбавлені примусового захисту, проте їх добровільне виконання визнається належним. 
У такому випадку до відповідних грошових вимог (щодо яких вичерпана можливість стягнення в примусовому порядку згідно з рішенням) не можна застосовувати правила ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Відповідно до ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, який був чинний на момент ухвалення рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14.12.2010 у справі №2-3555/2010, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом. Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання встановлюються для кожного платежу окремо.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на даний час, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).
За обставинами даної справи, рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 14.12.2010 у справі №2-3555/2010 за позовом ВАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості, позов задоволено частково, розірвано кредитний договір №11-10/МК/2008-980 від 03.04.2008, укладений між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 , стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ВАТ КБ «Надра» в особі Житомирського регіонального управляння заборгованість по кредитному договору 165794,52 грн заборгованість по тілу кредиту, 7296,38 грн заборгованість по відсотках, 100,00 грн пені; вирішено питання розподілу судових витрат (а.с. 12-13). Разом з тим, наявна у матеріалах справи копія рішення Богунського районного суду м.Житомира від 14.12.2010 у справі №2-3555/2010 не містить відмітки про набрання ним законної сили. Відомостей щодо набрання зазначеним рішенням суду законної сили матеріали справи не містять.
Так само, матеріали справи не містять будь-яких доказів, з яких можливо встановити, що рішення Богунського районного суду м.Житомира від 14.12.2010 у справі №2-3555/2010 зверталось до примусового виконання, а саме, що на виконання цього рішення видавався виконавчий лист, що такий виконавчий лист був пред`явлений для примусового виконання до державної виконавчої служби чи до приватного виконавця, щодо ходу виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного рішення суду за його здійснення.
Позивачем не повідомлено суду та не надано доказів того, що існують обставини, за яких строк пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду від 14.12.2010 у справі №2-3555/2010, не сплив, або що такий строк було поновлено.
Позивач не скористався своїми процесуальними правами та не звертався до суду з клопотанням про витребування у порядку, передбаченому ст. 84 ЦПК України. 
Отже, позивач не довів, що у даному випадку не втрачена можливість примусового виконання рішення суду, яким засвідчено наявність грошового зобов`язання відповідача, та що відповідні процесуальні строки щодо початку виконавчого провадження не спливли.
За таких обставин, відповідно до правового висновку ВП ВС, який викладений у постанові від 11.02.2026 у справі №754/511/23, оскільки позивач не довів, що до грошових вимог, які є підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, не вичерпана можливість стягнення в примусовому порядку, отже не довів, що до них можна застосовувати правила ч. 2 ст. 625 ЦК України, тому позов задоволенню не підлягає, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.
Судові витрати, згідно зі ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача, з урахуванням відмови у задоволенні позову.

Керуючись статтями 2, 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,- 

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс» (м.Дніпро, Крутогірний узвіз, 15-А, ЄДРПОУ 40298218).
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя Т.А. Воробйова