ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2026 року      м. Чернівці 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Кифлюк В.Ф., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою адвоката Балакіна В.М. на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 15.04.2026 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 15 квітня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП і на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665, 60 грн судового збору.  Згідно постанови суду, ОСОБА_1 02.03.2026 року о 01.09 год. в м. Чернівці по вул. Сторожинецька, 148, керував транспортним засобом «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу відмовився та відмовився проїхати в медичний заклад для проходження огляду у лікаря-нарколога, чим порушив п.2.5 ПДР України.
На вказану постанову суду адвокат Балакін В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження у справі.
Вказував, що працівниками поліції було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 без наявності на те законних підстав. Поліцейськими не було задокументовано та не доведено порушення водієм положень ПДР, які відповідно до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», давало їм право здійснити зупинку транспортного засобу. 
Зазначав, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями вимог КУпАП. Фабула цього протоколу сформована поверхнево, а  ЄУНСС 727/3134/26 НП 33/822/199/26 головуючий у 1 інстанції Терещенко О.Є.
формулювання «з явними ознаками алкогольного сп`яніння» є припущенням та оціночним судженням, що не відповідає змісту ст. 130 ч.1 КУпАП. Крім того, поліцейськими не вживалися заходи щодо відібрання пояснень у водіїв та свідків, які в той час перебували в тому місці. 
Апелянт зауважує, що в акті є запис про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що є його правом, однак не був проти доставлення його до закладу охорони здоров`я для проходження огляду. 
Стверджував, що відеозапис, який долучений до матеріалів справи, є не безперервним, а в протоколі не має посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, що ставить під сумнів його допустимість як доказу. 
На думку апелянта, працівниками поліції було порушено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння та оформлення протоколу. 
Вважає, що в матеріалах справи відсутні достатні та беззаперечні докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Заслухавши апелянта, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, перевіривши матеріали провадження, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненому доводиться даними протоколу серії ЕПР1 №603968 від 02.03.2026 про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу та відмовився проїхати в медичний заклад для проходження огляду у лікаря-нарколога, чим порушив п.2.5 ПДР України (а.с.1-2). 
Вказаний протокол складено у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, оформлено компетентним органом, в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, в ньому чітко викладено суть правопорушення, а тому він є належним і допустимим доказом у справі. 
Відповідно до Наказу МВС України та МОЗ України «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Відповідно до пункту 7 розділу І вказаної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду за допомогою газоаналізатора АLCOTEST 7510 ARMD 0030 ОСОБА_1 відмовився (а.с. 3).
З відеофайлів, які містяться в матеріалах справи та були досліджені судом апеляційної інстанції, вбачається, що автомобіль марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 рухався в темну пору доби, під час дії комендантської години, що і стало підставою для його зупинки. 
Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 працівником поліції у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та повідомлено водієві про ці ознаки, у зв`язку з чим  було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу. Водій погодився, але під час проведення огляду відмовився від його подальшого проведення. На пропозицію проїхати в заклад охорони здоров`я для проходження огляду водій відмовився. 
Вказані події були зафіксовані працівниками поліції за допомогою технічних засобів відеозапису за №763864 та №476946, про що вказано в п.10 протоколу серії ЕПР1№603968 (а.с.1-2).   
А тому твердження апелянта про те, що в протоколі немає посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, є голослівними. 
Вказані відеофайли є інформативними, на них зображено спілкування поліцейських з водієм ОСОБА_1 , якому було роз`яснено причину зупинки транспортного засобу, а також відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння, в тому числі і в закладі охорони здоров`я. 
Диспозицією ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.  
Всім зазначеним доказам суд першої інстанції дав належну оцінку та законно визнав ОСОБА_1 винним у порушенні пункту 2.5 ПДР України та вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Що стосується тверджень апелянта про те, що поліцейськими не було допитано свідків та інших водіїв, які перебували також на місці зупинки транспортного засобу, то вони є безпідставними відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, оскільки поліцейськими використовувалися спеціальні технічні засоби.
Порушень вимог закону, які б свідчили про незаконність прийнятого рішення та ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не встановлено. 
Постанова суду є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає. 
На підставі наведеного та керуючись ст. 266, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні апеляційної скарги адвоката Балакіна В.М. відмовити, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 15 квітня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП, залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя      В.Ф.Кифлюк
Копія. Згідно з оригіналом: суддя