РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

14.05.2026 м. Турка

Справа № 452/4394/25
Провадження №2/458/222/2026

Турківський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді     Волинець М.З.,
за участю секретаря судового засідання  Матківської Р.Р.,
Сторони в справі:
позивач       Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фінансова 
Компанія «Кредит-Капітал»,
відповідач       ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТОВ/ «Фінансова Компанія /ФК/ «Кредит-Капітал» через підсистему «Електронний суд» подав до суду позовну заяву до ОСОБА_1 , в якій просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 705071 від 03.04.2023 у розмірі 56 252,50 грн, з яких: 7 979 грн – заборгованість за тілом кредиту, 48 273,50 грн – заборгованість за процентами, а також понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.
Стислий зміст позовних вимог. 
03.04.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» (далі - кредитодавець, первісний кредитор) та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту «NewShort» № 705071 (надалі - кредитний договір), відповідно до якого кредитодавець надає відповідачу кредит у розмірі 8 000 грн, а відповідач зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором.
Кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачеві грошові кошти в обсязі та у строк, визначені у кредитному договорі. Проте, відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав.
01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 01022024, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги за кредитним договором № 705071, укладеним 03.04.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 .
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору у нього утворилася заборгованість перед позивачем, яка станом на дату подання позову становить 56 252,50 грн, з яких: 7 979 грн – заборгованість за тілом кредиту та 48 273,50 грн – заборгованість за процентами.
Покликаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 705071 від 03.04.2023 у розмірі 56 252,50 грн, та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір в розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.
Позиція відповідача.
Відповідач обставин та підстав позову не спростував, відзиву на позовну заяву не подав.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23.02.2026 цивільну справу за позовом ТОВ «ФК«Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Турківського районного суду Львівської області.
Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 27.03.2026 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 30.03.2026 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи на 20.04.2026 о 15:15 год за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь) та витребувано докази в порядку ст. 84 ЦПК України.
15.04.2026 на виконання ухвали Турківського районного суду Львівської області про витребування доказів надійшла витребувана судом з АТ «Ощадбанк» інформація.
Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 20.04.2026 у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання розгляд справи відкладено на 05.05.2026 о 10:00 год.
Протокольною ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 05.05.2026 у зв`язку з відсутню відомостей про вручення відповідачу повідомлення про дату, час і місце судового засідання розгляд справи відкладено на 14.05.2026 о 12:50 год.
Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у судове засідання не з`явився, 15.04.2026 через підсистему «Електронний суд» подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, в якому також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судові засідання призначені на 20.04.2026, 05.05.2026 та 14.05.2026 повторно не з`явилася. Причин неявки не повідомила, відзиву не подала, заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи не надала, свою позицію не виклала, правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористалася.
Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 14.05.2026 постановлено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.
Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги ТОВ «ФК» «Кредит-Капітал», судом встановлено таке.
03.04.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №705071, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 8 000 грн строком на 420 днів зі сплатою процентів кожні 30 днів, а відповідач - повернути кредит, сплатити проценти за користування ним тощо.
Відповідно до п. 1.5 кредитного договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до таких умов: стандартна процентна ставка становить 2,2 % у день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.4 цього договору (п. 1.5.1 кредитного договору); знижена процентна ставка 0,01 % у день та застосовується відповідно до таких умов: якщо споживач до 03.05.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою (п. 1.5.2 кредитного договору).
Відповідно до п. 2.1 кредитного договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Згідно з п. 2.2 кредитного договору сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту 03.04.2023 або 04.04.2023.
Кредит вважається наданим у день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами згідно з п. 2.1 договору (п. 2.4 кредитного договору).
Кредит вважається погашеним у день отримання товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом (п. 2.5 кредитного договору).
Згідно з п. 4.1 кредитного договору товариство має право: 1) вимагати від споживача повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених договором; 3) укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача, але з обов`язковим повідомленням споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення.
У відповідності до п. 5.1 кредитного договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно зі кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів, крім випадку, визначеного в пп. 5.3 договору.
Сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно з чинним законодавством України, цим договором (п. 6.1 кредитного договору).
Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним (п. 9.2 кредитного договору).
У п. 9.6 кредитного договору зазначено, що цей договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного зі сторони товариства електронними підписом, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Електронний підпис товариства створюється на договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, за зразком попередньо узгодженим сторонами в укладеному договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в ITC товариства, зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис споживача на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.
Відповідно до довідки ТОВ «Пейтек» № 20251020-572 від 20.10.2025, на виконання умов договору про організацію переказу грошових коштів № 03052022-1 від 03.05.2022, повідомлено, що успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит» на суму 8 000 грн 03.04.2023, призначення платежу зарахування на картку, ЕПЗ 4790729952689909.
Відповідно до витребуваної судом інформації №46/12-11/48970/2026/БТ від 07.04.2026 в банку АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 була випущена банківська картка № НОМЕР_2 та по вказаному рахунку було зарахування коштів на суму 8 000 грн від 04.04.2023.
З розрахунку заборгованості за договором № 705071 від 03.04.2023, виконаним первісним кредитором ТОВ «Селфі Кредит», вбачається, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором станом на 01.02.2024 утворилася заборгованість у розмірі 56 252,50 грн, з яких: 7 979 грн – заборгованість за тілом кредиту, 48 273,50 грн – заборгованість за процентами.
01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 01022024.
Відповідно до п. 6.1 договору факторингу у відповідності до умов цього договору клієнт відступає (передає) фактору права вимоги до боржників, які виникли у клієнта внаслідок невиконання боржниками умов кредитних договорів, та які входять до портфелю заборгованості, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором.
Права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру пункту боржників за формою додатку 2 цього договору та виконання фактором вимог пункту 7.2 договору (п. 6.2.3 договору факторингу).
Згідно з п. 7.2 договору факторингу фактор сплачує клієнту фінансування, шляхом перерахування клієнту грошових коштів у сумі, що зазначена в пункті 7.1 цього договору, на вказаний у реквізитах до цього договору рахунок протягом 2 робочих днів з дати підписання сторонами цього договору.
Сторони домовились, що фінансування (ціна договору) складає 2 262 377,25 грн (п. 7.1 договору факторингу).
Відповідно до копії платіжної інструкції від 01.02.2024 № 74875 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило кошти ТОВ «Селфі кредит» у розмірі 2 262 377,25 грн відповідно до договору до договору факторингу № 01022024 від 01.02.2024.
Згідно з актом приймання-передачі права вимоги реєстру боржників від 01.02.2024 до договору факторингу № 01022024 від 01.02.2024, ТОВ «Селфі Кредит» передало, а ТОВ «ФК «Кредит-капітал» прийняло реєстр боржників кредитора кількістю 11 562.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01022024 від 01.02.2024 ТОВ «ФК «Кредит Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 705071 від 03.04.2023 у загальній сумі 56 252,50 грн.
Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вживав заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення досудової вимоги 14.11.2025 на адресу відповідача, однак така ним не виконана.
Застосовані судом норми права та мотиви їх застосування.
Судом встановлено, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються загальними положення ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно положень ст.ст. 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Статті 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначають загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З досліджених судом доказів встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Висновки стосовно правомірності укладення сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, зокрема, Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі №234/7159/20.
Підписання договору відповідачем підтверджується змістом договору, додатків до договору, які містять усю необхідну для ідентифікації особи інформацію, а саме: прізвище, ім`я, по батькові відповідача; дату народження та податковий номер відповідача. Отже, суд вказує, що факт укладення договору саме з ОСОБА_1 доведено належними та достатніми доказами.
При цьому, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, не здійснює платежів для сплати суми заборгованості по кредиту та відсотках, чим порушила взяті на себе договірні зобов`язання, на підставі чого утворилася заборгованість.
Встановивши вказані обставини та враховуючи, що між сторонами у справі виникли кредитні правовідносини, відповідач отримала кредитні кошти, але в порядку та на умовах договору їх не повернула, суд вважає, що є правові підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7 979 грн.
Щодо вимоги про стягнення заборгованості за нарахованими процентами, суд зазначає таке.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалося за період з 03.04.2023 по 02.05.2023 за процентною ставкою 0.01 % в день від залишку неповерненої суми кредиту, а починаючи з 03.05.2023 по 01.02.2024 за процентною ставкою 2,2 % в день. Згідно вказаного розрахунку відповідач здійснив часткову оплату заборгованості за кредитним договором 02.05.2023 на суму 45 грн. Із зазначеної суми первісний кредитор зарахував 21 грн як погашення тіла кредиту, а 24 грн - на сплату відсотків за користування ним.
З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що нарахування відповідачу процентів здійснено у відповідності до умов кредитного договору за період з 03.04.2023 по 01.02.2024, тобто в межах строку кредитування.
Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою Законом № 3498-IX, який набрав чинності 23.12.2023.
Положення ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки вводяться в дію поетапно.
Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тобто до 20.08.2024 включно, максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2, 5 % (до 22.04.2024); протягом наступних 120 днів - 1, 5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 року включно).
Тобто, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» не може перевищувати 1 %, починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом № 3498-IX, тобто з 21.08.2024.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.
Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3498-IX дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Тлумачення п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», доповненого згідно зі Законом №3498-IX, з урахуванням принципу розумності, зокрема мети необхідності прийняття цих змін, у поєднанні із застосуванням положень ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» свідчить про те, що протягом тимчасового перехідного періоду, тривалістю 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-IX, максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2, 5 % (до 22.04.2024); протягом наступних 120 днів - 1, 5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно), незважаючи на розмір денної процентної ставки, визначений на дату укладення договору про споживчий кредит, якщо така дата є після набрання чинності Законом № 3498-IX.
У постанові Верховного Суду від 21.09.2022 в справі №381/1647/21 (провадження № 61-2539св22) також зазначено, що: «Суд апеляційної інстанції, дослідивши наданий банком розрахунок, вважав, що він є неповним, необґрунтованим, оскільки такий охоплює лише проміжок часу з 11.06.2020 року по 01.04.2021, а тому вказаний розрахунок не може бути визнаний належним та допустимим доказом у справі. Однак суд апеляційної інстанції, у межах наданих йому ЦПК України повноважень, не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з наданим позивачем. При цьому незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови в позові у повному обсязі, оскільки суди ставили під сумнів розрахунок лише в частині періоду нарахування заборгованості. Суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву».
Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 07.06.2023 в справі № 234/3840/15-ц (провадження № 61-3014св22).
Суд, здійснивши перевірку розрахунку заборгованостей за процентами за користування кредитом, арифметичних чи логічних помилок та неузгодженостей не виявив. Заборгованість за процентами нарахована правильно, виходячи з процентної ставки, що була узгоджена сторонами у п.п. 1.5.1., 1.5.2. кредитного договору (0,01% та 2,2 % в день) та в розмірі, передбаченому чинним законодавством.
Разом з тим, суд зазначає, що кредитний договір між сторонами був укладений 03.04.2023, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Отже, обмежень в розмірі денної процентної ставки законодавством встановлено не було.
Відповідач погодився із запропонованою відсотковою ставкою та порядком нарахування відсотків, підписавши кредитний договір, тобто вважав умови кредитного договору прийнятними для себе.
Таким чином, суд вважає, що відповідно до умов договору, первісний кредитор обґрунтовано нараховував проценти в межах строку кредитування, що й відображено в розрахунку заборгованості та такі нарахування відповідають вимогам чинного законодавства. Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набув право грошової вимоги до відповідача на підставі договору відступлення прав вимоги, який є дійсним та неоспореним відповідачем. Отже право вимоги позивача є законним та ґрунтується на договорі.
Відповідач наведене у позовній заяві не спростував, своїм правом на подання до суду контррозрахунку заборгованості не скористався, доказів сплати заборгованості за кредитним договором первісному кредитору чи позивачеві у повному обсязі, або належних доказів на спростування отримання кредиту - до суду не надав.
Враховуючи викладене, суд уважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, а саме стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 705071 від 03.04.2023 у розмірі 56 252,50 грн. Суд уважає такі вимоги обґрунтованими, підставними та доведеними доказами, що містяться у матеріалах справи.
Розподіл судових витрат.
Судові витрати в цій справі, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат на професійну правову допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2 422,40 грн.
Враховуючи те, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати в розмірі 2 422,40 грн.
Щодо витрат на професійну правову допомогу, то в позовній заяві позивач просив стягнути такі з відповідача в розмірі 8 000 грн.
Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
01.07.2025 між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет» укладено Договір № 0107 про надання правової (правничої) допомоги.
Згідно п. 2.3. договору про надання правової допомоги вартість наданих послуг адвокатом за 1 справу складає 8 000 грн без ПДВ.
Відповідно до акту № 601 наданих послуг (правової (правничої) допомоги від 10.11.2025 та детального опису наданих послуг до акту № 601 від 10.11.2025 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, сторони погодили надання наступних правових (юридичних послуг) між товариством та адвокатом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 : усна консультація клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором – 0 год 30 хв; ознайомлення з матеріалами кредитної справи – 2 год 00 хв; погодження правової позиції клієнта у справі – 0 год 30 хв; складення позовної заяви з урахування правової позиції клієнта - 3 год 30 хв; подання заяви до суду від імені клієнта – 1 шт., усього годин – 6 год 30 хв; усього шт. – 1.
Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн позивачем подав такі докази:
- копію договору № 0107 про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025;
- копію акту № 601 наданих послуг (правової (правничої) допомоги від 10.11.2025;
- копію детального опису наданих послуг до акту № 601 від 10.11.2025 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025;
- копію ордера на надання правничої допомоги.
Відповідно до ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Системний аналіз зазначених норм, дає підстави для висновку, що нормами ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини /ЄСПЛ/, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V).
В пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).
Як відзначено у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у п.154 рішення ЄСПЛ у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Разом з тим, суд не позбавлений об`єктивної можливості оцінити рівень адвокатських витрат, достовірно встановити несення таких витрат позивачем, а також обґрунтованість рівня їх вартості.
Суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта, однак в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, беручи до уваги, що дана справа не є унікальною та не потребувала значного часу для підготовки позовної заяви суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн є завищеними та не достатньо обґрунтованими, тому дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.
Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 247, 259, 223, 263, 265, 268, 273, 280-285, 354-355 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, будинок, 1, корпус, 28, м.Львів, 79000) заборгованість за кредитним договором № 705071 від 03.04.2023 у розмірі 56 252 (п`ятдесят шість тисяч двісті п`ятдесят два) грн 50 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал (код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, будинок, 1, корпус, 28, м.Львів, 79000) судовий збір в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять два) грн 40 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал (код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, будинок, 1, корпус, 28, м.Львів, 79000) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, будинок, 1, корпус, 28, м. Львів, 79000.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя         Марія ВОЛИНЕЦЬ