Справа № 367/1749/24
Провадження № 2/369/1412/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

22.06.2026 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді- Пінкевич Н.С., 
при секретарі судових засідань Худинець Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
У лютому 2024 року позивач звернувся до Ірпінського районного суду Київської області з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем укладено Договір № 464135-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до п. 1 Договору про надання кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 40 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності , а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором про надання кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1,15082147 процентів за кожен день користування Кредитом. 
Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 40 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті).
До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором №464135-КС-002 належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № 464135-КС-002 Позичальника, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.
Зважаючи на ті обставини, що відповідач, належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у Боржник має станом на 12.02.2024 заборгованість за Договором № 464135-КС-002 в розмірі 204 129,58 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 47 000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах 150 079,58 грн.; суми прострочених платежів за комісією 7050,00 грн.
На підставі вище наведеного, позивач просив суд стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором № 464135-КС-002 про надання кредиту від 22.06.2023 року, що становить 204 129,58 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 47 000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах 150 079,58 грн.; суми прострочених платежів за комісією 7050,00 грн. та судовий збір в розмірі 2449,55 грн.

Ухвалою Ірпінського районного суду Київської області від 12.03.2024 справу передано до Києво-Святошинського районного суду Київської області .
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області 27.05.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
У судове засідання представник позивача не з`явився. Направив суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.
У судове засіданні відповідач або його представник не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив не подали, не повідомили суду причини неможливості подати відзив, докази.
На підставі наведеного, суд вважає, що відповідач був належним чином сповіщений про проведення судового розгляду цивільної справи.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з п. 4ст. 129 Конституції Україниоднією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1ст. 2 ЦПК України).
Відповідно дост. 16 ЦК Україникожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що 22.06.2023 між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 464135-КС-002 шляхом обміну електронними повідомленнями відповідно до вимог статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
З матеріалів справи вбачається, що відповідач через інформаційно-телекомунікаційну систему позивача подав заявку на отримання кредиту, після чого отримав пропозицію (оферту) щодо укладення кредитного договору та акцептував її шляхом використання одноразового ідентифікатора UA-6803, направленого на номер мобільного телефону, зазначений ним під час реєстрації.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір є домовленістю сторін, оформленою в електронній формі, а згідно зі статтею 12 зазначеного Закону електронний правочин може бути підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
На підставі наведеного суд дійшов висновку, що кредитний договір № 464135-КС-002 від 22.06.2023 укладений сторонами у належній формі та є обов`язковим для виконання відповідно до вимог статті 629 ЦК України.
Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 40 000,00 грн., що підтверджується матеріалами справи.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Частиною другою статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються договором.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.
Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 12.02.2024 утворилася заборгованість у розмірі 204 129,58 грн., з яких: 47 000,00 грн.-заборгованість за тілом кредиту; 150 079,58 грн.-заборгованість за процентами за користування кредитом; 7 050,00 грн. -заборгованість за комісією.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що сторонами погоджено строк кредитування, порядок повернення кредиту та розмір процентної ставки за користування кредитом, яка становить 1,15082147 % за кожен день користування кредитом.
При цьому суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17, відповідно до якого проценти за користування кредитом є платою за правомірне користування грошовими коштами та підлягають нарахуванню в межах строку кредитування, визначеного договором.
Також суд бере до уваги висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, згідно з яким можливість зменшення судом розміру процентів стосується процентів, передбачених статтею 625 ЦК України як міри відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, а не процентів за користування кредитом, встановлених умовами договору.
Заявлені позивачем до стягнення проценти є платою за користування кредитом, нарахованою відповідно до умов договору в межах погодженого сторонами строку кредитування, а не штрафною санкцією чи неустойкою.
Враховуючи наведене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитом.
Щодо вимог позивача про стягнення комісії, суд зазначає наступне.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення ч.ч. 1, 2, 5ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів »з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 ч. 1ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно ч. 2ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування`до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19.
Встановивши, що позивачем були заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача комісії - плати за надання кредиту та за обслуговування, суд дійшов до висновку про те, що стягнення з відповідача заборгованості по комісії є безпідставним, у зв`язку із чим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 464135-КС-002 від 22.06.2023 у розмірі 197 079,58 грн., що складається з: 47 000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 150 079,58 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2364,95 грн. 
Обґрунтовуючи своє рішення, суд бере до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якого суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, та враховує, згідно що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.
Керуючись нормами ст. 2, 5, 12, 141, 209, 247, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, 
У Х В А Л И В: 
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за кредитним договором №464135-КС-002 від 22.06.2023 у розмірі 197 079,58 грн. (сто дев`яносто сім тисяч сімдесят дев`ять гривень 58 коп.), що складається з: 47000,00 грн.(сорок сім тисяч гривень 00 коп.) заборгованості за тілом кредиту та 150 079,58 грн.( сто п`ятдесят тисяч сімдесят дев`ять тисяч 58 коп.) заборгованості за процентами за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» судовий збір у розмірі 2364,95 грн. (дві тисячі триста шістдесят чотири тисячі 95 коп.).
В іншій частині позовних вимог відмовити.

Інформація про позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (ЄДРПОУ: 41084239, місце знаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411).
Інформація про відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справ, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 22 червня 2026 року.

Суддя       Наталія ПІНКЕВИЧ