Справа № 599/692/26
н.п.2/599/490/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року Зборівський районний суд Тернопільської області в складі судді Снігурського В.В., за участі секретаря Моравель Л. З.,
розглянувши в м.Зборові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа-Фінанс» звернувся в суд з позовом до відповідача – ОСОБА_1 з вимогами про стягнення заборгованості за договором позики №1451294 від 19 квітня 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (первісний кредитор) та відповідачкою в сумі 36807,89 грн. та судових витрат.
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачка не виконала своїх зобов`язань за вказаним договором перед первісним кредитором. В свою чергу ТОВ «Свеа-Фінанс» є новим кредитором за цим договором, відповідно до договору факторингу № 01.02-18/25 від 30.06.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» та має право вимоги до відповідача.
Представник позивача просить розглянути справу без його участі, позов підтримує повністю, щодо постановлення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явились, однак від представника відповідачки надійшов відзив на позов, згідно якого вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими.
Зазначає, що договір №14512954 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 19 квітня 2024 року, який укладений між сторонами по справі, за своєю правовою природою належить до договору про споживчий кредит, на який розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування». Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати - 1%. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.
Позивачем нараховано проценти на тіло кредиту у розмірі - 2% за період з 07 травня 2024 року по 14 квітня 2025, що суперечить Закону України «Про споживче кредитування», а тому є «нікчемними».
Представник відповідачки надав власний розрахунок, згідно якого вказує, що відповідачка повністю оплатила кредит та у неї відсутня прострочена заборгованість за споживчим кредитом. Більш того має місце переплата по кредиту, яка склала 5 346,89 грн., що відповідно підлягає поверненню відповідачці.
Що стосується нарахування позивачем пені у розмірі 2 080,00 грн. вважає такі вимоги безпідставними, так як відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи те, що на момент подання позову у відповідача відсутня заборгованість за споживчим кредитом, представник вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що19 квітня 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (первісний кредитор) та відповідачкою було укладено Договір позики №1451294 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до Розділу 1 Кредитного договору, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в гривні (далі – кредит) в сумі 8000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 360 днів стандартна процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту. 
ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надав позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_1 , яку Позичальник вказав при оформленні кредиту. Це підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК», що включено до реєстру платіжної інфраструктури Національного Банку України.
30.06.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 01.02-18/25, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором.
Згідно ч.1 ст.1077, ст.1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу № 01.02-18/25 від 30.06.2025 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №1451294 складає: 36807,89 грн. 
Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача за договором №1451294 від 19.04.2024 року становить 36807,89 грн., з них: заборгованість по тілу – 7999,89 грн., заборгованість по відсотках - 26800 грн., пеня - 2008 грн.
Згідно ст.ст.525,526,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. 

Факту укладення договору та отримання коштів в сумі 8000 гривень відповідачка не заперечує.
Зазначений договір є договором про надання споживчого кредиту, отже на правовідносини між сторонами розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування».
Статтею 8 Закону України «Про споживче кредитування передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом України від 22 листопада 2023 року № 3498-XI «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року.
П.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5%; протягом наступних 120 днів 1,5 %.
Таким чином починаючи з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024 не більше 1,5%, з 20.08.2024 не більше 1%. 
Договір про надання споживчого кредиту №1451294 укладено ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачкою 19 квітня 2024 року, тобто після набрання чинності Закону № 3498-XI, отже процентна ставка в розмірі 2,5% від суми кредиту у 8000 грн, тобто 200 грн. щоденно, могла застосовуватися лише до 22.04.2024, тобто на протязі 3-х днів, на загальну суму 600 грн.
За період з 20.07.2024 до 20.08.2024 процентна ставка повинна становити не більше 1,5 відсотки в день, тобто від суми кредиту у 8000 грн - 120 грн. щоденно, що за 31 день (з 20.07.2024 до 20.08.2024) становить 3720 грн.
З 20.08.2024 не більше 1 відсотку в день, тобто від суми кредиту у 8000 грн - 80 грн. щоденно, що до закінчення строку надання кредиту – по 14.04.2025 за 237 днів становить 18960 грн.
Тобто за весь термін кредитування по договору споживчого кредиту №1451294 від 19 квітня 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачкою сума нарахованих відсотків, відповідно до вимог п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», не могла перевищувати 23280 грн.
Однак, як вбачається з розрахунку позивача, з 07.05.2024 по 14.04.2025 відсотки нараховувалися за ставкою 2,5 % щоденно, та нараховано заборгованість по відсотках в сумі 36807,89 грн, що не відповідає та суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідачка здійснювала погашення заборгованості за договором первісному кредитору. 
У позовній заяві факт оплати коштів відповідачкою позивач підтверджує, проте вимагає стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 7999,89 грн та 36807,89 грн заборгованості за відсотками.
При цьому, як вбачається з розрахунку позивача, відповідачка по договору споживчого кредиту №1451294 від 19 квітня 2024 року за період з 06.05.2024 по 01.12.2024 сплатила 41309,51 грн., що враховуючи визначені вище обставини повністю погашає як суму отриманого кредиту, так і суму відсотків за користування ним у розмірі визначеному п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Відповідно до ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачка була письмово повідомлена про заміну кредитора та отримала таке повідомлення.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачка повністю виконала свої зобов`язання перед первісним кредитором, тобто належно виконала свої зобов`язання, у неї відсутні будь – які зобов`язання перед новим кредитором ТОВ «СВЕА ФІНАНС», тому вимоги позивача є безпідставними і не підлягають задоволенню.
За змістом ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст.ст. 12,81, 263,265 ЦПК України, ст.ст. 516, 526,530, 1046-1050, 1054, 1077 ЦК України, 
УХВАЛИВ:

відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №14512954 від 19 квітня 2024 року у зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі подання апеляційної скарги, якщо рішення не скасовано, після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга може бути подана до Тернопільського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його прийняття.

Суддя Зборівського
районного суду В. В. Снігурський