Справа № 645/3226/24
Провадження № 2/645/41/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2026 року      м. Харків
Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді – Мартинової О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Кривченко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
в с т а н о в и в:
03.06.2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 87955,00 гривень та моральної шкоди в розмірі 100000 гривень, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 05.11.2023 року близько 11-15 години ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , на перехресті пр. Тракторобудівників та вул. Краснодарська в м.Харкові, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, здійснила виїзд на перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофора та допустила зіткнення з автомобілем «Audi Q5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 30.01.2024 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. (справа №645/6776/23, провадження №3/645/113/24). При цьому позивач також вказує, що автомобіль «Audi Q5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить йому на праві приватної власності. Згідно акту виконаних робіт №3А-0000017 від 28.03.2024 загальна сума шкоди, спричиненої автомобілю «Audi Q5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 247905 грн. Обсяг ремонтних відновлюваних робіт, що потрібно виконати щодо автомобіля «Audi Q5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідає характеру та обсягу ушкоджень отриманих цим автомобілем під час ДТП 05.11.2023. Окрім того, ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до норм ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі наказу №3.1/8297 від 02.05.2024 року йому було виплачено 159950,00 грн. за шкоду заподіяну внаслідок ДТП. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 87955,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Разом з тим, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 100000 грн., яку обґрунтовує тим, що він не міг користуватися своїм майном більше чотирьох місяців, вимушений був витрачати час на захист свої прав, організацію та проведення відновлювального ремонту пошкодженого авто, на підготовку до судового захисту, що призвело до порушення звичайного укладу життя. Крім того, у момент дорожньо-транспортної пригоди позивач зазнав сильного стресу та душевного хвилювання, протягом тривалого часу не міг прийти до тями і сконцентруватися на найважливіших речах, його життя перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями, нервовими навантаженням, у зв`язку з поведінкою відповідача, яка намагається уникнути відповідальності та перекласти вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди на позивача. В зв`язку з чим, ОСОБА_1 змушений звернутися до суду з зазначеним позовом.
Ухвалою суду від 07.06.2024 року провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
29.08.2024 року від представника відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, яким сторона відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Представник відповідача зазначає, що дійсно 05.11.2023 року об 11:15 годині між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбулася дорожньо-транспортна пригода на перехресті вулиці Краснодарська та проспект Тракторобідівників в м.Харкові. Під час розгляду справи №645/6776/23 Фрунзенським районним судом м.Харкова винесено постанову, якою визнано ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Незважаючи на заявлені клопотання в рамках вказаного провадження про призначення і проведення автотехнічної експертизи, судом було відмовлено в призначенні і проведенні вказаної судової автотехнічної експертизи. Разом з тим судом досліджувалося відео з місця дорожньо-транспортної пригоди, які 19.06.2024 року разом із схемою, відеозаписом за заявою захисника Черновала С.О. направлено до ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса» для проведення автотехнічного експертного дослідження. Відповідно до висновку експерта №5113 від 28.06.2024 року експертами були встановлені обставини, а саме: 1-6 В даній дорожньо-транспортній ситуації, приймаючи до уваги обставини її виникнення, що зафіксовані у відеофайлах, та враховуючи пояснення водія автомобіля Toyota Ланд Крузер ОСОБА_2 про механізм виникнення зіткнення, водій ОСОБА_2 повинна була діяти у відповідності з вимогами пункту 8.7.3 е) та пункт 8.10 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортні ситуації, приймаючи до уваги обставини її виникнення, що зафіксовані у відеофайлах, та враховуючи пояснення водія автомобіля Toyota Ланд Крузер ОСОБА_2 про механізм виникнення зіткнення технічна можливість попередиш зіткнення транспортних засобів зі сторони водія автомобіля Toyota Ланд Крузер визначалась виконанням вимог пункту 8.73 е) та пункт 8.10 Правил дорожнього руху України та дії водія автомобіля Toyota Land Крузер ОСОБА_2 не відповідали вимогам пункту 8.7.3 е) та пункт 8.10 Правил дорожнього руху України та знаходились з технічної точки зору у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортні ситуації, приймаючи до уваги обставини її виникнення, що зафіксовані у відео файлах, та враховуючи пояснення водій автомобіля Toyota Ланд Крузер ОСОБА_2 про механізм виникнення зіткнення, водій автомобіля Audi Q5 ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності з вимогами пунктів 12.3,12.4 та 12.9 б) Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортні ситуації, приймаючи до уваги обставини її виникнення, що зафіксовані у відеофайлах, та враховуючи пояснення водій автомобіля Toyota Land Крузер ОСОБА_2 про механізм виникнення зіткнення, водій автомобіля Audi Q5 ОСОБА_1 мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем Toyota Land Крузер з моменту виникнення небезпеки шляхом виконання вимог пунктів 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України. Дії водія автомобіля Audi Q5 ОСОБА_1 не відповідали вимогам пунктів 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України та знаходилися з технічної точки зору у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Висновок експерта №5113 від 28.06.2024 р. свідчить про те, що дії водія Toyota Land Cruiser під керуванням ОСОБА_2 відповідали правилам дорожнього руху. Водночас водій автомобіля Audi Q5 не застосував належних заходів для уникнення ДТП, що є причиною аварії. Встановлення та врахування вказаної обставини самовиключає будь-які позови та відшкодування матеріальної та моральної шкоди відповідачем ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 . Відповідно до експертного висновку, дії позивача стали вирішальними у виникненні ДТП, отже, вимоги щодо відшкодування збитків є необґрунтованими. Окремо звернув увагу, що відповідно до статті п.3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Тобто суд може встановити наявність вини позивача та відповідача. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивач ОСОБА_1 не надав доказів встановленого матеріального збитку, а саме вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля Audi Q5 та жодних товарознавчих експертиз, а встановлені суми визначені ФОП ОСОБА_5 від 24.03.2024 року не підтверджені судово-товарознавчим експертом та відповідним дослідженням. Разом із цим стороною позивача не надані докази виклику відповідача ОСОБА_2 чи її представника на огляд автомобіля Audi Q5, на якому встановлювались вартість ремонтно- відновлювальних робіт та наявність пошкоджених деталей. При цьому зазначив, що вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000 грн. є завищеними та не підкріплені жодними належними доказами.
04.11.2025 року представником відповідача – Черновал С.О. подано клопотання про долучення доказів, яким останній просив залучити до матеріалів справи копію адміністративної справи №645/6776/23 (Провадження №3/645/113/24) відносно  ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаеного ст. 124 КУпАП.
27.11.2025 року представником позивача – ОСОБА_6 подано клопотання про долучення доказів, яким представник позивача просив залучити до матеріалів справи звіт №233/2023 про оцінку автомобіля «Audi Q5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного 20.11.2023 року.
В судовому засіданні представник позивача – Гребеннік Р.О. позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в ній позовних вимог та просив їх задовольнити, після чого 08.05.2026 року до канцелярії суду надав заяву, якою просив розглядати справу без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Крім того, просив суд не брати до уваги експертизу, яка була проведена відповідачами, так як вона була проведена після рішень суду першої та апеляційної інстанції.
Представник відповідача – Черновал С.О. в судовому засіданні 13.03.2025 року заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяв. Після чого, 05.03.2026 року та 08.05.2026 року на електронну пошту суду надав заяви, яким просив подальший розгляд справи проводити без участі представника відповідача, просив залишити позовні вимоги ОСОБА_1 без задоволення.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини.
У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Також у відповідності до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судовим розглядом встановлено, що 05.11.2023 року близько 11 год. 15 хвилин на перехресті пр-т Тракторобудівників та вулиці Краснодарської у м.Харкові відбулася дорожньо-транспортна пригоди за участю транспортного засобу «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Audi Q5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
Протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, був складений щодо ОСОБА_2 .
Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.01.2024 року ОСОБА_2 визнано виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень 00 копійок.
Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до змісту висновку експерта №5113 за результатами проведення автотехнічного експертного дослідження від 28.06.2024 року Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім.Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України проведеного на підставі вбачається, що 1-6 В даній дорожньо-транспортній ситуації, приймаючи до уваги обставини її виникнення/, що зафіксовані у відеофайлах, та враховуючи пояснення водія автомобіля «Toyota Land Cruiser» ОСОБА_2 про механізм виникнення зіткнення, водій «Toyota Land Cruiser» ОСОБА_2 повинна була діяти у відповідності з вимогами п.8.7.3 е) та п.8.10 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортні ситуації, приймаючи до уваги обставини її виникнення, що зафіксовані у відеофайлах, та враховуючи пояснення водія автомобіля Toyota Ланд Крузер ОСОБА_2 про механізм виникнення зіткнення технічна можливість попередиш зіткнення транспортних засобів зі сторони водія автомобіля Toyota Ланд Крузер визначалась виконанням вимог пункту 8.73 е) та пункт 8.10 Правил дорожнього руху України та дії водія автомобіля Toyota Land Крузер ОСОБА_2 не відповідали вимогам пункту 8.7.3 е) та пункт 8.10 Правил дорожнього руху України та знаходились з технічної точки зору у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортні ситуації, приймаючи до уваги обставини її виникнення, що зафіксовані у відео файлах, та враховуючи пояснення водій автомобіля Toyota Ланд Крузер ОСОБА_2 про механізм виникнення зіткнення, водій автомобіля Audi Q5 ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності з вимогами пунктів 12.3,12.4 та 12.9 б) Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортні ситуації, приймаючи до уваги обставини її виникнення, що зафіксовані у відеофайлах, та враховуючи пояснення водій автомобіля Toyota Land Крузер ОСОБА_2 про механізм виникнення зіткнення, водій автомобіля Audi Q5 ОСОБА_1 мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем Toyota Land Крузер з моменту виникнення небезпеки шляхом виконання вимог пунктів 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України. Дії водія автомобіля Audi Q5 ОСОБА_1 не відповідали вимогам пунктів 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України та знаходилися з технічної точки зору у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
При цьому посилання сторони позивача щодо неналежності та недопустимості вищевказаного висновку є безпідставними, виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 ст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Згідно із ч.3 ст.102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Відповідно до ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
Вимоги до висновку експерта зазначені у ч.ч. 6-7 ст. 102 ЦПК України, відповідно до яких у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Суд приймає до уваги висновок наданий представником відповідача та відхиляє доводи представника позивача в частині того, що вказаний висновок є неналежним та не допустимим доказом та не може бути прийнято до уваги оскільки вказаний висновок проведено після розгляду судом першої та апеляційної інстанції адміністративної справи відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП.
Оскільки висновок був складений судовим експертом ННЦ «Інститутом судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса» за заявою представника відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_4 , проведений з дотриманням вимог діючого законодавства, містить чіткість і повноту відповіді на поставлені питання, а також відомості про попередження експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, а тому є належним та допустимим доказом у даній справі.
Крім того, вказаний висновок судової експертизи у встановленому порядку стороною позивача не спростований, адже сторона позивача не клопотала про призначення експертизи, а підстав сумніватися в ньому у суду не має.
Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що в розглядуваній ДТП винні обоє її учасників, тобто, як позивач ОСОБА_1 , так і відповідач ОСОБА_2 .
Одночасно, саме до повноважень суду відноситься визначення ступеню винуватості кожного з учасників ДТП. 
Так, судом досліджувався відеозапис з місця ДТП, який був долучений до матеріалів справи стороною позивача, з якого вбачається, що автомобіль «Toyota Land Cruiser» без зупинки здійснював виїзд на перехрестя на сигнал світлофора, що забороняє рух, а по напрямку руху автомобіля «Audi Q5», при наближенні його до перехрестя, відбулася заміна сигналу світлофора із зеленого на жовтий, але останній продовжив свій рух через перехрестя.
Враховуючи вищевикладене та встановлені обставини ДТП, вимоги Правил дорожнього руху України, які порушив кожний учасник ДТП, суд визначає ступінь вини водія ОСОБА_2 у ДТП від 05.11.2023 р. 80 відсотків, ступінь вини водія ОСОБА_1 20 відсотків.
За ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1188 ЦК України за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Таким чином, виходячи з вимог зазначеної статті за наявності вини усіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення, зокрема ступінь вини кожного завдавача.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них у частині, заподіяній нею (у порядку часткової відповідальності). У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.
Відповідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 23.05.2013 року власником транспортного засобу «Audi Q5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 .
Зі змісту звіту №233/2023 від 20.11.2023 року про оцінку автомобіля «Audi Q5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , проведеного суб`єктом оціночної діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_7 вбачається, що матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Audi Q5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 05 листопада 2023 року, без урахування величини втрати товарної вартості складає 555419,10 гривень.
Безпідставними є доводи сторони відповідача про неналежність та недопустимість, як доказу, висновку суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 , який надала сторона позивача на підтвердження розміру завданої позивачу майнової шкоди, виходячи з наступного.
За положеннями статті 102 ЦПК України, висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду (ч. ч. 5, 6 ст.106 ЦПК України).
Згідно з ч.1 ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1)для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Право учасника справи подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення, закріплене й у статті 106 ЦПК України.
Згідно з ч.1 ст.110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Встановлено, що Звіт №233/2023 від 20.11.2023, складено суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 до пред`явлення позову у цій справі за зверненням ОСОБА_8 , тому звіт не є висновком експерта, і вимоги статті 106 ЦПК України на вказані правовідносини не поширюються, проте наведений Звіт за своїм змістом є письмовим доказом у розумінні ч.2 ст.76 ЦПК України.
Як зазначалось вище звіт №233/2023 від 20.11.2023 року був складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 на замовлення позивача ОСОБА_1 , стосується обставин, що мають значення для справи (входять у предмет доказування), і для з`ясування яких необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, тому підстав визнавати такий доказ неналежним та/або недопустимим немає.
Водночас стороною відповідача не надано жодних належних і допустимих доказів того, що вартість ремонту істотно відрізнялася від зазначеної у звіті оцінювача, або що така різниця могла вплинути на визначений судом розмір шкоди.
Крім того, стороною відповідача не заявлялось клопотань про призначення судової товарознавчої експертизи на предмет визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу «Audi Q5».
Разом з тим, відповідно до акту виконаних робіт №ЗА-0000017, укладеного 28.03.2024 року між ОСОБА_1 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 на підставі замовлення-наряду №ЗН-0000024 від 25.03.2024 року, яку представник позивача просив суд врахувати при визначенні розміру шкоди, вартість виконаних робіт складає 247905,00 гривень.
Зазначені розрахунки стороною відповідача не спростовані.
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована, що не заперечувалося учасниками справи.
ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ із повідомленням про настання страхового випадку та заявою про відшкодування оціненої шкоди, після чого на підставі наказу №3.1/8297 від 02.05.2024 ОСОБА_1 було виплачено 159950,00 грн., що підтверджується випискою по надходженням по картці/рахунку позивача.
Отже сума майнової шкоди спричинена позивачу внаслідок ДТП, яка підтверджена належними та допустимими доказами, складає 87955,00 грн. З урахуванням ступеня вини встановленого судом у ДТП від 05.11.2023 р., сума майнової шкоди, спричинена винними діями відповідача позивачу, складає 70364,00 грн.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 70364,00 гривень.
Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Статтею 23 ЦК України передбачено наступне: 
1.Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
2. Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
3. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ч.1,п.9 ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до ч.ч.2-3,6 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вказаних вимог, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.
Такими негативними наслідками зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу.
Так, сторона відповідача просила відмовити в задоволенні вимог в частині стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що позивач порушив норми правил дорожнього руху та є особою, яка також винна у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Однак при цьому суд бере до уваги, що у справі відсутні відомості про те, що позивач у даному випадку діяв з умислом завдати шкоди відповідачу, а тому у розумінні вказаних норм ст. ст. 13,15,16, 23 ЦК України відсутні підстави для відмові у захисті порушеного права та відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Сам факт пошкодження майна ОСОБА_1 та перебування останнього у момент дорожньо-транспортної пригоди за кермом автомобіля спричинили йому підвищене психологічне навантаження, крім того відсутність автомобіля впродовж чотирьох місяців суттєво вплинула на організацію його життя, він був вимушений витрачати час на організацію та проведення відновлювального ремонту пошкодженого авто, що спричинило дискомфорт та негативно впливало на його психологічний стан.
При визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд зважає на визначену у нормі ст. 23 ЦК України критерії: ненавмисний характер правопорушення, глибину пов`язаних з цим душевних страждань позивача, позбавлення його протягом тривалого часу можливості користуватися своїм автомобілем, ступень вини особи, яка завдала моральної шкоди, яка у даному випадку є підставою для відшкодування, а також необхідність докладання додаткових зусиль для відновлення звичного способу життя та свободи пересування, що має істотне значення. При визначенні розміру відшкодування також суд враховує вимоги розумності і справедливості та вважає достатнім розмір відшкодування моральної шкоди на суму 15000,00 грн.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновків про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригодив загальному розмірі 85364,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Позов подано до суду в червні 2024 року.
Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2024рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2024 року становить 3 028,00 грн.
Згідно ч. 2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою або фізичною особою - підприємцем позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1% від ціни позову, але не менше 1211,20 грн та не більше 15140,00 грн).
За подання позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 мав сплатити судовий збір у розмірі 1879,55 грн. (1% від ціни позову), однак був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як інвалід ІІ групи.
Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінету Міністрів України.
Сторона відповідача не надала до суду доказів, на підставі яких відповідач  ОСОБА_2 звільняється від сплати судового збору.
З огляду на часткове задоволення позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає до стягнення сума судового збору в розмірі 853,64 грн. (85364,00 грн. х 1879,55 грн./187955,00 грн.).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 22, 23, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст.ст. 12, 76, 81, 84, 89, 141, 247, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 70364 гривень 00 копійок та моральну шкоду в розмірі 15000 гривень 00 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 853 гривень 64 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Харківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: https://fr.hr.court.gov.ua
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості, щодо учасників справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце мешкання: АДРЕСА_2 .
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: не відомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя       О.М. Мартинова