Справа № 347/898/26
Провадження № 2-а/347/16/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2026 м. Косів
Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Книщука Р.М.,
секретаря Якібчука Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - 

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, мотивуючи свої вимоги тим, що дізнавшись, що його електронний військово-обліковий документ містить записи такого змісту: «Порушення правил військового обліку; Причина звернення до Нацполіції: Не пройшли (відмовились від проходження) ВЛК; Дата звернення: 19.12.2025», керуючись порядком, що встановлений статтею 279-9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста він подав відповідачу заяву, в якій зазначив, що не оспорює допущене порушення та згоден на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності. 26 березня 2026 року через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста отримав електронний файл постанови із накладеним кваліфікованим електронним підписом, що є офіційним підтвердженням постанови та дає змогу перевірити її справжність. Перевіривши справжність постанови на сайті Центрального засвідчувального органу та ознайомившись з її змістом, мені стало відомо те, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 26 березня 2026 року щодо позивача була винесена постанова № R444266 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП. 
Постановою встановлено: «За результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не пройшов(ла) (відмовився(лась) від проходження) ВЛК (п.2 розділу ІІ ЗУ “Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист”, чим допустив(ла) порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.».
Зазначає, що в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів зазначено, що відповідач звернувся до Нацполіції з приводу допущеного мною порушення 19 грудня 2025 року. Отже, саме цю дату слід вважати датою виявлення відповідачем вчиненого правопорушення. Доказом того, що перебіг тримісячного строку, протягом якого на мене могло би бути накладене адміністративне стягнення має обчислюватися саме з 19 грудня 2025 року є Розширені дані з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, де у розділі «Правопорушення» міститься запис про те, що датою порушення справи по статті 210-1 КУпАП є 19 грудня 2025 року.
Отже, строк притягнення до адміністративної відповідальності у даній справі про адміністративне правопорушення мав обчислюватися з 19 грудня 2025 року по 19 березня 2026 року. Накладаючи адміністративне стягнення 26 березня 2026 року, відповідач діяв після закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП, тобто з порушенням приписів пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, отже, і з порушенням приписів статті 279-9 КУпАП.
Позивач в поданій до суду заяві просить справу розглянути у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату і час судового засідання повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву на подавав. 
Відповідно до змісту ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи в суді першої інстанції.
Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши доводи адміністративного позову, відзиву на нього, дослідивши обставини справи та зміст оскаржуваної постанови, встановивши фактичні обставини справи, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог.
Відповідно до змісту ч. 2 ст. 235, ч. 1 ст. 287, п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено особою, відносно якої її винесено, у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до змісту ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення, крім іншого, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.
Судом встановлено, що за змістом оскаржуваної постанови, винесеної 26.03.2026 року за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 на ньго накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., оскільки за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не пройшов(ла) (відмовився(лась) від проходження) ВЛК (п.2 розділу ІІ ЗУ “Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист”, чим допустив(ла) порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 
Положеннями ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до абз. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Диспозицією ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
З урахуванням вказаного, діянням, що утворює об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, яка є нормою-дефініцією для ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, є порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 
Перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови, суд враховує наступне.
Так, за приписами ч.7 ст. 38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день виявлення адміністративного правопорушення.
З роздруківки військово-облікового документу ОСОБА_1 , сформованого 02.04.2026 року в електронній платформі «Резерв+» у розділі «Правопорушення» міститься запис про те, що датою порушення справи по статті 210-1 КУпАП є 19 грудня 2025 року. Отже, строк притягнення до адміністративної відповідальності у даній справі про адміністративне правопорушення мав обчислюватися з 19 грудня 2025 року по 19 березня 2026 року.
Однак спірну постанову №297 по справі про адміністративне правопорушення винесено 26.03.2026 року, тобто після закінчення 3-х місячного строку, встановленого ч.7 ст.38 КУпАП.
Положеннями ч. 9 ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Таким чином, строки накладення адміністративного стягнення є присічними, оскільки КУпАП не визначає процесуальної можливості для його продовження.
Відповідно до змісту п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, крім іншого, в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
З огляду на вказане, суд вважає, що строк накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в зв`язку з допущенням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закінчився, тож станом на 26.03.2026 року були відсутні законні підстави для накладення на нього адміністративного стягнення.
За змістом п. 3) ч. 1 ст. 293 КУпАП, п. 3) ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, крім іншого, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на вказане, суд вважає, що відповідачем оскаржувану постанову винесено поза строками, передбаченими ч. 9 ст. 38 КУпАП, що має наслідком її скасування та закриття провадження в справі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 38, 210-3, 251, 256, 280, 283, 293, 294 КУпАП та ст.ст. 4, 9, 11, 77, 78, 132, 159-163, 241-244, 246, 250, 255, 268, 269, 271, 272, 286, 295 КАС України, суд-

п о с т а н о в и в:
Позов задоволити. 
Визнати протиправною та скасувати постанову № R444266 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26 березня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), а провадження в справі закрити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. 

Суддя Р.М.Книщук