Справа № 635/9739/25 
Провадження № 2/635/2182/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді – Бобко Т.В.,
секретар судового засідання – Загайко Ю.Я.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
представники позивача – ОСОБА_2 ,
відповідач – ОСОБА_3 ,
відповідач - ОСОБА_4 , в особі її законного представника ОСОБА_3 ,
відповідач - ОСОБА_5 , в особі його законного представника ОСОБА_3 ,
представник відповідача – ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі її законного представника ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в особі його законного представника ОСОБА_3 , про стягнення кредитором спадкодавця заборгованості зі сплати аліментів, 

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, яким просить стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі її законного представника ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в особі його законного представника ОСОБА_3 на користь позивача 139 911,41 гривень заборгованості за аліментами ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання неповнолітньої ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась донька ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківської області.
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 11 травня 2017 року з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання спільної доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За життя ОСОБА_7 рішення суду належним чином не виконував, аліменти на утримання доньки не сплачував, у зв`язку із чим утворилась заборгованість зі сплати аліментів. 
Згідно з відповіддю Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області від 29 липня 2025 року загальна сума заборгованості спадкодавця зі сплати аліментів на користь його доньки ОСОБА_8 станом на 15 березня 2025 року становить 186 548,54 грн, з яких: 127 107,28 грн — заборгованість за аліментами та 59 441,26 гривень — штраф за прострочення їх сплати, що підлягає стягненню на користь дитини.
Після смерті ОСОБА_7 приватним нотаріусом Мереф`янського міського нотаріального округу Харківської області Поляковою Людмилою Олександрівною було відкрито спадкову справу. У вересні 2025 року позивачу стало відомо, що заяви про прийняття спадщини подали дружина спадкодавця ОСОБА_3 , а також їх спільні неповнолітні діти — ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
25 вересня 2025 року позивач направила спадкоємцям та нотаріусу за місцем відкриття спадщини вимогу кредитора в порядку статті 1281 Цивільного кодексу України про сплату заборгованості зі сплати аліментів за вирахуванням частки, що припадає на її доньку ОСОБА_8 як спадкоємицю та кредитора в одній особі.
При цьому позивач зазначала, що їй невідомий склад спадкового майна, однак за наявною у неї інформацією нотаріусом вжито заходів щодо охорони спадкового майна. Разом з тим, вимога кредитора залишилась без виконання, у зв`язку із чим позивач вважає, що має право звернутись до суду з позовом про стягнення зі спадкоємців, які прийняли спадщину, заборгованості зі сплати аліментів, нарахованої за життя спадкодавця.
На обґрунтування правової позиції позивач посилалась на положення статей 1216, 1218, 1267, 1268, 1282, 1296–1298 Цивільного кодексу України, статті 194 Сімейного кодексу України, зазначаючи, що спадкоємці зобов`язані відповідати за боргами спадкодавця в межах вартості успадкованого майна та пропорційно своїм часткам у спадщині.
Крім того, позивач зазначала, що відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 199/5826/16-ц та від 16 червня 2021 року у справі № 754/17704/18, сума боргу підлягає зменшенню на частку спадкоємця, який одночасно є кредитором та боржником у зобов`язанні.
З урахуванням викладеного позивач вважає, що сума заборгованості зі сплати аліментів, яка підлягає стягненню зі спадкоємців ОСОБА_7 , становить 139 911,41 гривень, а саме: 186 548,54 гривень загальної суми заборгованості за вирахуванням 46 637,13 гривень, що відповідає частці ОСОБА_8 як спадкоємиці.

Аргументи учасників справи

10 грудня 2025 року відповідач ОСОБА_3 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
У відзиві відповідач зазначила, що не погоджується з позовними вимогами та вважає їх необґрунтованими, оскільки обов`язки спадкоємців щодо боргів спадкодавця визначаються на момент відкриття спадщини, а не на момент прийняття спадщини чи звернення кредитора. Відповідач звернула увагу на положення постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до якої спадкоємці несуть обов`язок зі сплати лише тих відсотків та неустойки, які були нараховані позичальнику за життя.
Отже, на думку відповідача, є необхідним встановлення факту пред`явлення кредитором вимог до спадкодавця за його життя, а також наявності судового рішення про стягнення заборгованості, відсотків чи неустойки.
Відповідача має на утриманні двох малолітніх дітей, не працює у зв`язку із здійсненням догляду за ними та не має можливості задовольнити позовні вимоги, а тому у разі наявності боргових зобов`язань позивач має право звернути стягнення на спадкове майно або звернутися з вимогами про визнання права власності на частину спадкового майна. Крім того, наявна невідповідність у розмірах заявленої заборгованості, а саме вимога кредитора до спадкоємців містить суму 186 548,54 гривень, тоді як у позовній заяві зазначено іншу суму — 139 911,41 гривень.
Крім цього, відповідач посилалась на положення статті 1282 Цивільного кодексу України щодо обов`язку спадкоємців задовольняти вимоги кредитора лише у межах вартості майна, одержаного у спадщину, а також на положення статті 606 Цивільного кодексу України щодо припинення зобов`язання поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

15 грудня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Романченко О.М. через систему «Електронний суд» подав відповідь на відзив.
У відповіді на відзив представник позивача Романченко О.М. зазначив, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, є необґрунтованими та такими, що не спростовують заявлених позовних вимог.
Так, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є належним та ефективним, оскільки відповідач особисто, а також як законний представник інших малолітніх спадкоємців, прийняла у спадщину не лише права на майно спадкодавця, а й його обов`язки, що виникли за життя останнього.
При цьому представник позивача окрім доводів, викладених у позові, зазначав, що спадкоємці зобов`язані погасити успадковану частину боргів спадкодавця в межах вартості майна, одержаного у спадщину, а спосіб виконання такого обов`язку — шляхом реалізації спадкового майна чи за рахунок інших коштів — для кредитора правового значення не має. Станом на 15 березня 2025 року, тобто на день відкриття спадщини, заборгованість спадкодавця зі сплати аліментів становила 186 548,54 гривень, з яких 127 107,28 грн — заборгованість за аліментами та 59 441,26 грн — штраф за прострочення їх сплати. Усі нарахування за аліментними зобов`язаннями були здійснені державним виконавцем за життя спадкодавця та у відповідності до вимог Сімейного кодексу України і Закону України «Про виконавче провадження».
Також представник позивача зазначав, що на момент направлення вимоги кредитора позивачу не було відомо повне коло спадкоємців, які прийняли спадщину, а тому не було можливості визначити кількість спадкових часток, на які необхідно розподілити суму заборгованості. З огляду на це у вимозі кредитора була зазначена повна сума заборгованості відповідно до розрахунку державного виконавця. А на момент звернення до суду позивачу вже було відомо про кількість спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 , у зв`язку із чим було здійснено розподіл суми заборгованості між спадкоємцями та вирахувано частку, яка припадає на ОСОБА_8 як особу, яка одночасно є і кредитором, і спадкоємцем після смерті спадкодавця.
На підтвердження своєї правової позиції представник позивача посилався на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 754/17704/18, зазначаючи, що обставини вказаної справи є аналогічними обставинам даної справи.

26 грудня 2025 року відповідач ОСОБА_3 подала до суду заперечення на відзив, в яких зазначила, що не погоджується з доводами, викладеними у відповіді на відзив, зазначивши про обставини, викладені нею у відзиві на позов. 
Крім того, відповідач вказувала, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора лише в межах вартості майна, одержаного у спадщину, та пропорційно своїй частці у спадковому майні. На підтвердження вартості спадкового майна відповідачем було долучено звіт про оцінку транспортного засобу TOYOTA CAMRY 2002 року випуску, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля становить 140 500,00 гривень. 

Рух справи

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 листопада 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 лютого 2026 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів та витребувано у приватного нотаріуса Полякової Л.О. належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
13 лютого 2026 року на виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 05 лютого 2026 року приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Полякова Л.О. надала до суду належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 березня 2026 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи. 

Участь у справі сторін та інших учасників справи

Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Романченко О.М., який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. 
Представник відповідача ОСОБА_3 – адвокат Стаднік О.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених відповідачем у відзиві на позов, а також, зазначив, що позивач не зверталась за життя платника аліментів з вимогою про стягнення штрафу, що унеможливлює його стягнення. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що  ОСОБА_1 та ОСОБА_7 є батьками дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківської області. 
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 11 травня 2017 року у справі № 635/321/17-ц з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до листа Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області від 29 липня 2025 року за № 65116 судом встановлено, що у Харківському відділі державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження №54365690 з примусового виконання виконавчого листа № 635/321/17, виданого 05 липня 2017 року Харківським районним судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 січня 2017 року і досягнення дитиною повноліття. Під час виконання вищезазначеного виконавчого документа з боржника було стягнуто 120047,89 грн та перераховано на рахунок стягувача в рахунок погашення заборгованості з аліментів, 
Заборгованість ОСОБА_7 зі сплати аліментів у зазначеному виконавчому провадженні станом на 15 березня 2025 року становить 198436,79 гривень, яка згідно з наданим державним виконавцем розрахунком заборгованості складається із: заборгованості зі сплати аліментів у сумі 127 107, 28 гривень, виконавчого збору у сумі 11 888, 25 гривень та штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів – у сумі 59 441, 26 гривень. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 21 березня 2025 року Мереф`янською міською радою Харківського району. 
Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина у вигляді автомобіля марки TOYOTA CAMRY, 2002 року випуску, VIN (номер кузову) № НОМЕР_3 , який зареєстрований 31 серпня 2024 року на ім`я ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного у ТСЦ №6349/2024/4856073 від 31 серпня 20024 року. 
Згідно зі звітом про оцінку майна, який виконаний суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_9 , ринкова вартість колісного транспортного засобу TOYOTA CAMRY, 2002 року випуску, VIN (номер кузову) № НОМЕР_3 станом на 22 грудня 2025 року становить 140 500,00 гривень. 
Спадкоємцями після смерті померлого ОСОБА_7 є дружина спадкодавця ОСОБА_3 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 від 28 лютого 2023 року), діти ОСОБА_4 2023 року народження, ОСОБА_5 2024 року народження (батьком яких відповідно до свідоцтв про народження є ОСОБА_7 , матір`ю – ОСОБА_3 ), та ОСОБА_8 2014 року народження, які подали у встановлений законом шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини приватному нотаріусу Харківського районного нотаріального округу Харківської області Поляковій Л.О., (від імені неповнолітніх дітей заяви про прийняття спадщини подані їх законними представниками – відповідачем ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відповідно). 
Факт прийняття спадщини відповідачами представник відповідача у судовому засіданні не заперечував. 
Батьки померлого ОСОБА_7 – ОСОБА_10 та ОСОБА_11 подали приватному нотаріусу Харківського районного нотаріального округу Харківської області Поляковій Л.О. заяви про відмову від прийняття спадщини. 
23 червня 2025 року заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Про стягнення заборгованості за аліментами у сумі 186 548,54 гривень зі спадкоємців позивач ОСОБА_1 заявила відповідною заявою про задоволення вимог кредитора, що була подана нею приватному нотаріусу Харківського районного нотаріального округу Харківської області Поляковій Л.О. 25 вересня 2025 року, (отримана нотаріусом 29 вересня 2025 року), про що в той же день нотаріус повідомила спадкоємців померлого ОСОБА_7 . 
Також позивач направила 25 вересня 2025 року вимогу кредитора на адресу спадкоємців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в особі їх законного представника ОСОБА_3 , про виплату спадкоємцями заборгованості за аліментами в розмірі 186 548,54 гривень, що підтверджується описом вкладенням до цінного листа та поштовими накладними. 
Представник відповідача у судовому засіданні підтвердив факт отримання відповідачами зазначеної вимоги. 

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України.
Якщо предметом спору у справі є стягнення боргу спадкодавця, який він мав за життя у вигляді заборгованості за аліментами, наявна на момент смерті спадкодавця заборгованість зі сплати аліментів входить до складу спадщини.
Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 12 серпня 2020 року у справі № 199/5826/16-ц, від 11 листопада 2020 року у справі № 161/11682/15-ц, від 16 червня 2021 року у справі № 754/17704/18.
Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину; кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині; вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.
Виходячи зі змісту зазначеної вище норми, це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування. Для всіх спадкоємців існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця, зокрема, часткова відповідальність, в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Як слідує із матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_7 спадкування належного останньому майна здійснювалося за правилами спадкування за законом.
Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Частиною четвертою статті 1268 ЦК України передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.
З урахуванням наведених вище положень чинного законодавства, обов`язок задоволення вимог кредитора спадкодавця лежить на усіх спадкоємцях, які прийняли спадщину, у розмірі, який відповідає їх частці у спадщині.
Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняли відповідно до положень статті 1268 ЦК України троє його неповнолітніх дітей ОСОБА_12 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , заяви при прийняття спадщини від імені яких у встановлений законом строк до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області подали їх законні представники. Крім того дружина померлого відповідач ОСОБА_3 також прийняла спадщину шляхом подачі у встановлений законом шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області.
Факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 відповідачами представник відповідачів у судовому засіданні не заперечував. 
Батьки померлого, які є відповідно до статті 1261 ЦК України, також є спадкоємцями першої черги, у встановленому порядку подали заяви про відмову від прийняття спадщини. 
Отже, спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняли четверо його спадкоємців: його дружина ОСОБА_3 , неповнолітні діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , їх частки у спадщині є рівними, а отже і відповідальність за борги спадкодавця вони несуть у рівних частках.
Права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.
Відповідно до частини першої статті 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.
Відповідно до частини четвертої статті 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.
Малолітні особи з моменту відкриття спадщини набувають права на спадкування, проте здійснювати право на спадкування вони не можуть. Такі особи в межах наданого ЦК України обсягу дієздатності самостійно не можуть нести відповідальності за зобов`язаннями спадкодавця як його правонаступники.
З огляду на зазначене відповідальність від імені малолітніх спадкоємців ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за зобов`язаннями спадкодавця ОСОБА_7 має нести їх законний представник ОСОБА_3 . 
Відповідно до статті 606 ЦК України зобов`язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.
Зазначена підстава припинення цивільно-правового зобов`язання відноситься до групи підстав, що не належать до правочинів і не залежать від волі сторін.
Поєднання (збіг) боржника і кредитора в одній особі має місце у разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить відповідно до будь-якої зазначеної в законі підстави зобов`язання іншої особи, за яким ця особа є кредитором щодо боржника, у цьому зобов`язанні і навпаки.
Ураховуючи наведене, стаття 606 ЦК України повинна застосовується судом у разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить зобов`язання іншої особи, яка є кредитором у цьому зобов`язанні, відповідно до будь-якої підстави, зазначеної в законі. При цьому один із суб`єктів правовідношення у зв`язку з обставинами, зазначеними в законі, стає одночасно і боржником, і кредитором у тому ж самому зобов`язанні. Саме в цьому разі підстава припинення цивільно- правового зобов`язання не залежатиме від волі сторін.
Така правова позиція є сталою та викладена як у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року, так і неодноразово підтримана Верховним Судом, зокрема, Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 березня 2019 року у справі № 757/31762/14, 
З огляду на зазначене, враховуючи, що позивач просить стягнути суму заборгованості за аліментами на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , сума заборгованості за аліментами, що підлягає стягненню на користь кредитора зі спадкоємців має бути зменшена на суму пропорційно до розміру частки у спадщині, яка належить доньці померлого ОСОБА_15 . Тому з урахуванням розміру часток відповідачів у спадщині, на відповідача ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та від імені малолітніх дітей, можливо покласти обов`язок зі сплати лише частини заборгованості спадкодавця, що відповідає розміру часток відповідача ОСОБА_3 та її малолітніх дітей. 
Такий висновок суду повністю відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 754/17704/18, на яку посилається позивач. 
За зазначених підстав суд не приймає доводи відповідача щодо того, що сума заборгованості за аліментами, зазначена у направленій відповідачам вимозі кредитора, не відповідає сумі позовних вимог, оскільки позовні вимоги заявлені позивачем з урахуванням розміру часток відповідачів у спадщині та не перевищують розміру первісно заявлених вимог кредитора, що повністю відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства. 

Щодо розміру заборгованості за аліментами суд зазначає таке. 

За змістом статті 194 СК України від погашення заборгованості за аліментами боржника не може звільнити жодна обставина. У випадку смерті платника аліментів його спадкоємці за рахунок наявних активів спадкової маси зобов`язані погасити заборгованість за аліментами на дитину. При цьому закон не вимагає наявності факту звернення стягувача з вимогою про стягнення заборгованості за аліментами за життя платника аліментів як обов`язкову підставу виникнення обов`язку спадкоємців погашення заборгованості після смерті платника податків. 
Станом на день смерті спадкодавця ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) останній мав заборгованість за аліментами на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_8 відповідно до наданого державним виконавцем розрахунку у розмірі 127 107, 28 гривень. Загальна сума заборгованості ОСОБА_7 у виконавчому провадженні складає 198 436, 79 гривень, до якої державним виконавцем також включено суму виконавчого збору (який не є предметом позовних вимог) та суму штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, передбаченого частиною 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» - 59 441, 26 гривень. 
Суд погоджується з доводами представника відповідача про відсутність підстав для стягнення зі спадкоємців платника податків на користь позивача суми штрафу у розмірі 59 441, 26 гривень з огляду на таке. 
Обов`язок платника аліментів по їх сплаті після його смерті припиняється як нерозривно пов`язаний з його особою батька і не може бути виконаний іншою особою (стаття 608 ЦК України).
З аналізу вищезазначених норм права слідує, що стягненню підлягає лише борг спадкодавця, який він мав за життя у вигляді заборгованості за аліментами, а не його обов`язок зі сплати аліментів, у тому числі щодо сплати штрафу, пені та інших нарахувань, які не були нараховані за його життя. 
Відповідно до частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.
Аналіз положень частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що передбачені нею штрафи є заходами цивільно-правової відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. На відміну від штрафів, що стягуються в дохід держави за невиконання рішень немайнового характеру або за невиконання законних вимог виконавця, ці суми штрафів стягуються з боржника і перераховуються безпосередньо стягувачу. За своєю правовою природою штраф, визначений частиною 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», є особливою формою неустойки у сімейних правовідносинах, яка накладається уповноваженим органом (виконавцем), але повністю належить стягувачу аліментів, що виключає його публічно-правовий (адміністративний) характер.
Вимоги частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» також передбачають можливість накладення виконавцем такого штрафу на боржника виключно на підставі постанови. 
Позивачем не надано до суду постанови державного виконавця про накладення на боржника ОСОБА_7 штрафу у розмірі 59 441, 26 гривень. Відомості Автоматизованої системи виконавчих проваджень (ідентифікатор доступу 679ВГ0Е25А6Б) також не містять даних щодо винесення державним виконавцем постанови про накладення на боржника штрафу у виконавчому провадженні № 54365690 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 аліментів на дитину ОСОБА_8 . 
Отже, оскільки штраф у розмірі 59 441, 26 гривень не був накладений на ОСОБА_7 у встановленому законом порядку за його життя, то відсутні правові підстави для стягнення такого штрафу зі спадкоємців боржника на користь кредитора. 
З огляду на зазначене на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за аліментами у розмірі 127 107, 28 гривень пропорційно розміру часток ОСОБА_3 та малолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , від імені яких діє відповідач ОСОБА_3 , (3/4), що складає суму 95 330, 46 гривень, за правилами статті 1282 ЦК України особисто з кожного спадкоємця у розмірі, який відповідає його частці у спадщині – тобто 31 776, 82 гривень з кожного спадкоємця. 
Зазначена сума не перевищує вартості належної останнім частки у спадковому майні - транспортного засобу TOYOTA CAMRY, 2002 року випуску, VIN (номер кузову) № НОМЕР_3 вартістю 140 500,00 гривень. 
Щодо доводів відповідача про неможливість виплатити позивачу суму заборгованості за аліментами ОСОБА_7 одноразовим платежем через наявність двох малолітніх дітей та відсутністю доходів, то згідно з положеннями частини другої статті 1282 ЦК України зазначена обставина не є підставою для звільнення спадкоємця від обов`язку сплатити борг спадкодавця.
Відповідно до положень статті 1282 ЦК України погашення заборгованості спадкодавця відбувається за рахунок спадкового майна, а тому не залежить від рівня доходу спадкоємця. У разі неможливості задоволення вимог кредитора одноразовим платежем та за відсутності домовленості про інше, законодавством передбачено інший порядок стягнення заборгованості, зокрема звернення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцю у натурі.

Щодо розподілу судового збору

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). 
Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ураховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог (68, 14 % від розміру позовних вимог, відповідачу належить відшкодувати 68, 14 % судового збору, що складає 953,35 гривень (68,14 % від ставки судового збору 1399,11 гривень). 
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 в дохід держави пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог з урахуванням того, що відповідно до пункту 14 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_3 звільнена від сплати судового збору в частині вимог до її малолітніх дітей як законний представник малолітніх осіб, а тому з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1/3 частини, що складає 317,78 гривень. 
Керуючись статтями 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі її законного представника ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в особі його законного представника ОСОБА_3 , про стягнення кредитором спадкодавця заборгованості зі сплати аліментів – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за аліментами ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 31 776, 82 гривень. 
Стягнути з ОСОБА_3 , яка діє від імені і в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_1 заборгованість за аліментами ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 31 776, 82 гривень. 
Стягнути з ОСОБА_3 , яка діє від імені і в інтересах малолітнього ОСОБА_5 , на користь ОСОБА_1 заборгованість за аліментами ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 31 776, 82 гривень. 
В задоволенні позову в іншій частині відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 317,78 гривень. 
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_2 . 

Суддя Т.В. Бобко